Справа № 320/3088/21
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року № 320/3088/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - Головне управління ДПС у Київській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13.11.2020 № 3400/0421.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у порушення статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) під час камеральної перевірки контролюючим органом перевірено своєчасність та повнота сплати податків. Крім того, відповідачем неправомірно нараховано пеню на борг, реструктуризований судовим рішенням. Також поставною апеляційного суду у справі № 810/2667/18 встановлено, що сплачені визначені у деклараціях суми грошових зобов`язань у період з травня 2015 по квітень 2016 податковий орган спрямовував на погашення боргу без урахування судового рішення, яким розстрочено виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 року у адміністративній справі № 2а-6353/12/1070.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 залишено без руху вказану позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Державної податкової служби у Київській області правом на подання відзиву до суду не скористалась.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (, місцезнаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Нова, 3) зареєстроване в якості юридичної особи 07.04,1992, номер запису 0000303, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», за результатами якої складено акт від 09.10.2020 № 1566/10-36-04-21/05447958, яким встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

З акта перевірки та розрахунку штрафної санкції вбачається, що вказані порушення виникли по рішенню суду у справі № 2а-6353/12/107 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу кількість днів затримки 3336 сума заборгованості 11945,15 грн; по рішенню суду у справі № 2а-6353/12/107 про розстрочення (відстрочення) податкового боргу кількість днів затримки 3306 сума заборгованості 13917,05 грн; по податковій декларації № кількість днів затримки 1842 сума заборгованості 26190,50 грн; по податковій декларації № кількість днів затримки 1838 сума заборгованості 6932,45 грн; по податковій декларації № кількість днів затримки 1693 сума заборгованості 3296,45 грн.

Не погодившись із вказаним актом, Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» подало до податкового органу заперечення від 30.10.2020 № 01-18/515.

За результатами розгляду заперечень Головним управлінням ДПС у Київській області залишено висновки акта перевірки від 09.10.2020 № 1566/10-36-04-21/05447958 без змін.

На підставі акта перевірки від 09.10.2020 № 1566/10-36-04-21/05447958 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.11.2020 № 3400/0421, яким позивачу за порушення строків сплати грошового зобов`язання визначеного пунктом 57.1 статті 57 ПК України, на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України нараховано штраф у розмірі 20% в сумі 12456,32 грн.

За результатом адміністративного оскарження рішенням Державної податкової служби України від 01.02.2021 № 2352/6/99-00-06-030106 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 13.11.2020 № 3400/0421.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленнями-рішенням позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у додаткових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому викриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також і даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Оскільки, предметом камеральної перевірки є перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, доводи позивача про те, що контролюючий орган, здійснюючи камеральну перевірку, вийшов за межі предмету даного виду перевірок є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Судом встановлено, що до штрафу, нарахованого оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, відповідачем включено суми за прострочення сплати податкових зобов`язань, які розстрочені судовим рішенням.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктом 14.1.39 пунктом 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;

Підпунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

У відповідності до вимог пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із пунктом 54.1. статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктами 57.1 та 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України передбачено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі № 2а-6353/12/1070 задоволено адміністративний позов Фастівської об`єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби. Стягнуто з Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська Житлово-експлуатаційна контора» у дохід державного бюджету, податковий борг з податку на додану вартість у сумі 2199997,94 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2014 задоволено заяву Відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції про розстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі № 2а-6353/12/1070. Розстрочено виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 року у адміністративній справі № 2а-6353/12/1070 на 7 (сім) років, зі сплатою платежів рівними частинами щомісячно по 26190,46 грн в дохід державного бюджету, до повного погашення заборгованості у розмірі 2199997,94 грн.

Позивач стверджує, що оскільки судовим рішенням розстрочено стягнення заборгованості і підприємством борг сплачувався відповідно до графіку, наданого податковим органом, відсутні підстави для застосування штрафу за порушення строків сплати грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 87 ПК України визначено джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.

Частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що була чинною до 15.12.2017) визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

У контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що процедура виконання судового рішення, на підставі якого з платника податків стягуються грошові кошти, є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами ПК України (статті 95 - 99 ПК України).

Відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов`язань. А відтак відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника податків з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

Розстрочення також є формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Разом з цим, постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати податкового боргу і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Судове рішення про стягнення податкового боргу, за яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, передбачених пунктом 126.1 статті 126 та підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України.

Таким чином, прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 126 та 129 ПК України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань, а отже доводи контролюючого органу наведені в касаційній скарзі є обґрунтованими, а нарахування штрафних санкцій та пені у сумі є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі № 819/441/16.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафу в розмірі 5172,44 грн (2783,41 грн + 2389,03 грн) є правомірним.

Щодо нарахування штрафу за несвоєчасну сплату по податковим деклараціям з податку на додану вартість встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковим правопорушенням відповідно до статті 126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, але із затримкою (несвоєчасно), і критерієм для застосування штрафних санкцій є кількість днів такої затримки.

Поставною Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 810/2667/18 задоволено апеляційну скаргу Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора». Скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

У вказаній справі судом встановлено, що з наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень за період з січня 2015 по травень 2016 Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» щомісячно сплачує до державного бюджету кошти згідно ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2014 року у справі № 2а-6353/10/1070.

В той же час, відповідач також сплачував податкові зобов`язання з податку на додану вартість, які були ним самостійно визначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди квітень 2015 - березень 2016, що підтверджується платіжними дорученнями за період серпень 2015 - травень 2016 на загальну суму 1078775,00 грн.

Відповідні сплати Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» коштів до державного бюджету згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2014 у справі №2а-6353/10/1070 та по деклараціям з ПДВ за звітні (податкові) періоди квітень 2015 - березень 2016 також підтверджуються даними облікової картки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» з ПДВ.

Разом з тим, позивачем не враховано реструктуризацію податкового боргу КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» минулих років, що було здійснено ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2014 у справі № 2а-6353/10/1070, якою розстрочено виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2013 у справі № 2а-6353/12/1070 на сім років, зі сплатою платежів рівними частинами щомісячно по 26190,46 грн в дохід державного бюджету до повного погашення заборгованості у розмірі 2199997,94 грн та те, що відповідачем у повній мірі виконується вказане судове рішення, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, даними облікової картки Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» з податку на додану вартість, а також підтверджено представником позивача в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, фактично порушення строків зарахування сплачених позивачем коштів за узгодженим податковим зобов`язанням з податку на додану вартість відбулось внаслідок виконання контролюючим органом обов`язку, покладеного на нього пункту 87.9 статті 87 ПК України, у якому відсутнє будь-яке застереження про можливість розстрочення сплати податкового боргу рішенням суду, однак пропуск таких строків відбувся не з вини Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», відповідачем в повній мірі виконано свій податковий обов`язок, а тому до нього не може бути застосовано пеню чи пред`явлено вимогу про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховуючи, що відповідачем у встановлені податковим законодавством строки сплачувались грошові зобов`язання з податку на додану вартість згідно із податковими деклараціями за звітні (податкові) періоди квітень 2015 - березень 2016 на загальну суму 1366101,00 грн., вказана сума не набула статусу податкового боргу у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (оскільки вона була сплачена позивачем у встановлені ПК України строки, проте відповідні кошти направлялись в рахунок погашення податкового боргу минулих періодів).

Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки судовим рішенням у справі № 810/2667/18, яке набрало законної сили, встановлено факт своєчасної сплати позивачем у встановлені ПК України строки грошових зобов`язань з податку на додану вартість згідно із податковими деклараціями за звітні (податкові) періоди квітень 2015 - березень 2016, суд вважає, що у податково органу відсутні підстави для нарахування підприємству штрафу за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям № від 20.08.2015 та № від 17.17.2015.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вимог частини другої вказаної статті, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення в частині нарахування штрафу в розмірі 7283,88 грн (5238,10+659,29+1386,49), а тому оскаржене рішення у цій частині підлягає скасуванню.

Згідно із вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13.11.2020 № 3400/0421 в частині нарахування штрафу в розмірі 7283,88 грн підлягає задоволенню, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн згідно з платіжним дорученням від 05.03.2021 № 2232.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1337,50 грн підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 14, 73- 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13.11.2020 № 3400/0421 в частині нарахування штрафу в розмірі 7283,88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» (, місцезнаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Нова, 3) судовий збір у розмірі 1337,50 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.