Справа № 300/615/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/615/22 пров. № А/857/14847/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Зінчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Спільного українсько-ізраїльського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року, ухвалене суддею Микитин Н.М. у м.Івано-Франківську о 11:06, повний текст якого складений 26 вересня 2023 року, у справі №300/615/22 за адміністративним позовом Спільного українсько-ізраїльського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року позивач - Спільне українсько-ізраїльське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому просив скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.11.2021 №.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підприємством обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування не заперечується, такий обов`язок підприємством виконано, однак позивач не погоджується із нарахованими штрафними санкціями, вважає що здійснений контролюючим органом їх розрахунок є недостовірним. Згідно доводів скаржника, судом не надано оцінки обставинам повторного застосування штрафних санкцій до підприємства за період з 21.06.2018 по 30.08.2018, які були в повній мірі оплачені підприємством. Наголошує на тому, що суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повановажень у відповідній частині, виділивши із загального обсягу зобов`язань суму, яка збільшена неправомірно.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доповнення до неї, відзиву суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що Спільне українсько-ізраїльське підприємство товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" 17.09.2001 зареєстроване як юридична особа, взяте на податковий облік та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

31 серпня 2018 ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № на суму 1705772,40 грн, яким було нарахованоСУІП ТОВ "ЛІСОВА КОМПАНІЯ "ЛАВАНДА" штрафні санкції на підставі Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з яких: 85 681,10 грн - штраф за період з 05.04.2012 по 17.12.2015; 420 752,42 грн штраф за період з 21.01.2015 по 30.08.2018 та пеня у розмірі 1 202 308,18 грн (а.с. 6).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "ЛІСОВА КОМПАНІЯ "ЛАВАНДА" скористалась правом адміністративного оскарження вказаного рішення та подало до Державної фіскальної служби України скаргу № 18 від 10.09.2018 мотивовану збитковістю підприємства у період 2012 -2015 роки та, як наслідок, відсутністю фінансової можливості здійснювати відповідні оплати (а.с. 7-8).

Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №33568/6/99-99-11-02-02-25 від 16.10.2018, яким частково задоволено скаргу № 48 СУІП ТОВ "Лісова компанія "Лаванда", встановлено помилкове нарахування пені в сумі 2969,30 грн за період з 08.02.2015 по 01.03.2016, скасовано рішення від 31.08.2018 Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № та вважати відкликаним з дати цього рішення. Також, зобов`язано Головне управління ДФС в Івано-Франківській області винести та направити нове рішення (а.с. 9-10).

24.11.2021 Коломийським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС в Івано-Франківській винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 1 705 772,40 грн, яка включає штраф у розмірі 85 681,10 грн за період з 05.04.2012 по 17.12.2015; штраф у розмірі 420 752, 42 грн. за період 21.01.2015 по 30.08.2018 в розмірі 420 752,42 грн та пеня у розмірі 1 199 338,88 грн (а.с. 5).

Не погодившись з вищенаведеним рішенням позивач 08.12.2021 звернувся до Державної податкової служби України із скаргою № 60 на рішення № від 24.11.2021 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в зв`язку з тим, що фактично було повторно застосовано фінансові санкції ГУ ДПС в Івано-Франківській області, оскільки такі вже було застосовано рішенням від 31.08.2018 № , а останнє скасовано в рішенням ДФС України. Також, позивачем вчасно і в повній мірі сплачено штрафні санкції по єдиному внеску в розмірі 68 705,04 грн визначені рішенням Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.12.2019 № (а.с.11-12).

Рішенням ДПС України від 10.01.2022 №279/6/99-00-06-02-01-06 "Про результати розгляду скарги" залишено без змін рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.11.2021 № ГУ ДПС в Івано-Франківській області, а скаргу СУІП ТОВ "Лісова компанія "Лаванда" від 08.12.2021 № 60 - без задоволення (а.с. 14-16).

Спільного українсько-ізраїльського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда", вважаючи прийняте Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області рішеннм про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерерахування) єдиного внеску № від 24.11.2021 протиправними, звернулось до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

В розумінні пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

П.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 передбачає, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом ч.8 ст.9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених упунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених упунктах 4і5частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону №2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За змістом п.2, 3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

- за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

- за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Крім того, положеннями ч.6 ст.25 цього Закону передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.90 КАС України).

В спірному випадку оскаржуване рішення прийнято на виконання рішення Державної фіскальної служби України від 16.10.2018 №33568/6/99-99-11-02-02-25, та фактично зменшено в частині нарахування пені на суму 2 969,30 грн за період 08.02.2015 по 01.03.2016 відносно попереднього рішення № від 31.08.2018.

Слід зазначити, що рішення Державної фіскальної служби України від 16.10.2018 №33568/6/99-99-11-02-02-25, яким було за наслідками адміністративного оскарження скасовано рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 31.08.2018 мотивоване здійсненням контролюючим органом невірного обрахунку пені.

Так, підставою прийняття оскаржуваного рішення слугувало не належне виконання позивачем норми ст.9 Закону № 2464 -VІ, а саме, недоїмку, яка передана за залишками Пенсійного фонду України, єдиний внесок за жовтень грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, січень-травень 2018 року товарисвом сплачено з порушенням законодавчо встановленого терміну.

Слід зазначити, що рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 26.12.2019 на суму 78 869,73 грн про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску стосується періоду з 21.06.2018 до 27.03.2019. Вказане рішення не оскаржено та сплачено позивачем, що не заперечується сторонами.

Однак, період за який застосовано штрафні санкції в оскаржуваному рішенні інший, а саме з 21.01.2015 по 30.08.2018. Судом слушно враховано, що часткове накладення вказаних періодів з 21.06.2018 по 30.08.2018 не свідчить про подвійність застосування штрафних санкцій, оскільки у вказаних рішеннях застосовані різні податкові періоди нарахування штрафних санкцій, також в даному випадку ТОВ "Лісова компанія "Лаванда" не наведено відповідних розрахунків в частині суми подвійності нарахування, документу, на підставі якого здійснено нарахування таких штрафних санкцій, та не здійснено відповідний аналіз щодо співставлення розрахунків штрафних санкцій до вказаних рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наведений відповідачем розрахунок штрафних санкцій та пені у оскаржуваному рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідає вимогам положень пункту 2 частини 11 ст.25 та ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу. Натомість, відповідачем Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, як суб`єктом владних повноважень, наведено відповідні мотиви прийняття спірного рішення, а відтак, підтверджено його правомірність.

Таким чином, позовні вимоги Спільного українсько-ізраїльського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" про скасування рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.11.2021 № є безпідставними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 195, 242, 308, 310, 315, 317, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного українсько-ізраїльського підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісова компанія "Лаванда" залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/615/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 10.02.2023.