Справа № 420/10443/22
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2023 року

м. Київ

справа №420/10443/22

адміністративне провадження № К/990/4220/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання, вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ДМС України від 02 грудня 2016 року № 611-16 про скасування рішення про визнання біженцем; зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та документувати його посвідченням.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду відмовлено, позовну заяву залишено без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених ст. 123 КАС України.

26 серпня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшов лист з клопотаннями щодо усунення недоліків, до якого було також додано клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу, через те, що наданій заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, наведено ідентичні неповажні причини, оцінка яким надана в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. Відтак, позивачем повторно наведено підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які вже визнані судом неповажними.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі №420/10443/22 залишено без змін.

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та оскаржувані цій справі судові рішення, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем у межах даної справи оскаржується рішення Державної міграційної служби України від 02 грудня 2016 року №611-16, яким скасовано рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, про прийняте рішення позивач дізнався 22 січня 2021 року отримавши повідомлення Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області від 30 грудня 2016 року №481, яким повідомлялось, що на підставі рішення ДМС від 02 грудня 2016 року №611-16 скасовано наказ Управління у справах національностей та міграції Київської міської державної адміністрації від 05 липня 2000 року №599 про визнання позивача біженцем.

Щодо поважності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом про скасування наведеного вище рішення №611-16 від 02 грудня 2016 року, про які зазначав позивач у своїх заявах, поданих до суду першої інстанції та про які вказує у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції та апеляційної інстанції зроблено правильний висновок про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з причин, які виникли з волі позивача, а отже є неповажними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом позивачем не наведено.

Посилання скаржника на те, що він не володіє українською мовою та не знає законодавства українського суди попередніх інстанцій відхилили за необґрунтованістю, оскільки це не є непереборною обставиною, яка пов`язана з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду. З викладених підстав також оцінюються критично й посилання апелянта на народження у нього дитини та необхідність у зв`язку із чим тривалий час допомагати матері дитини.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт своєчасного звернення позивача, зокрема до органів ДМС, за отриманням безоплатної юридичної допомоги та/або перекладача позивач не надав.

Суди критично оцінюють посилання позивача у заяві від 28 липня 2022 року направленій до суду першої інстанції, ОСОБА_1 про те, що у квітні 2022 року звертався до юристів за консультацією, тільки після чого й дізнався про зміст оскаржуваного ним рішення, адже як було зазначено вище, повідомлення про прийняття ДМС України оскаржуваного рішення отримано позивачем 22 січня 2021 року та саме з цієї дати позивач дізнався (міг дізнатись) про порушення своїх прав. В свою чергу не обізнаність у законодавстві не звільняє особу від дотримання вимог такого законодавства.

За вказаного, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для оновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про скасування рішення ДМС України від 02 грудня 2016 року №611-16.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи та у відповідності до норм КАС України повернув позовну заяву позивачу, оскільки останній не виконав вимоги ухвали суду від 02 серпня 2022 року про залишення позовної зави без руху, а саме вказані у потоврно поданому клопотання підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчить про правильне застосування норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання, вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов