Справа № 440/10705/22
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10705/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2020, 2021, 2022 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.09.2022 на умовах та порядку, передбаченому частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020-2022 роки;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на 22.09.2022 (день призначення пенсії за віком) відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2020, 2021, 2022 роки, оскільки після призначення з 23.12.2014 пенсії за вислугу років позивач знову з 12.01.2015 працевлаштувалася за спеціальністю вчителя української мови та літератури в Терешківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Полтавської районної ради Полтавської області. Позивач працювала та сплачувала в установленому нормами права порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому їй була припинена виплата пенсії за вислугу років з 12.01.2015. У подальшому, вже 22.09.2022 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За вказаною заявою позивачу була призначена пенсія за віком з 22.09.2022, яку пенсійний орган безпідставно обрахував із застосуванням середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, при тому, що із урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.10.2017 у справі №679/1000/17, у цьому випадку при обчисленні позивачу розміру пенсії за віком пенсійний орган повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020, 2021 та 2022 роки. Поряд з цим, позивач не погоджується також з відмовою пенсійного органу у виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню, оскільки позивач після призначення пенсії за вислугу років виявила бажання працювати та фактично не отримувала пенсію за вислугу років, а тому відповідно має право на одержання такої одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 19.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10705/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

27.12.2022 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому правління заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 /а.с. 43/. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 22.09.2022 із заявою про перехід на інший вид пенсії (за віком) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) та зазначила також про призначення державної допомоги в розмірі 10 пенсій. Вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та перевірена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Гр. ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме, позивачці була призначена пенсія за вислугу років.

Також прохальна частина відзиву ГУПФУ в Полтавській області містила клопотання про залучення до участі у справі №440/10705/22 в якості співвідповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки рішення від 29.09.2022 №53 про переведення позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без застосування показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме, 2020-2022 роки, та одночасно відмову в призначенні позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" приймалося за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. При цьому, перевірка правильності винесення вказаного рішення здійснювалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду від 09.01.2023 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про залучення співвідповідачів у справі №440/10705/22 задоволено частково; залучено до участі у справі №440/10705/22 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві; в задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом строк не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є працівником освіти, стаж роботи за спеціальністю станом на грудень 2014 року складає 34 роки 11 місяців 27 днів, стаж роботи за спеціальністю станом на вересень 2022 року складає 42 роки 6 місяців 27 днів, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями трудової книжки, диплому про освіту та розрахунками стажу /а.с. 26-27, 55-62, 105, 115-119/, а також не заперечується відповідачами.

Між тим, 23.12.2014 позивач звернулася до УПФУ в Полтавському районі із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Пенсія за вислугу років ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівнику освіти з 23.12.2014, що підтверджено копією протоколу від 25.12.2014 №2450 /а.с. 77/.

Разом з цим, наказом відділу освіти Полтавської РДА №29к від 12.01.2015 ОСОБА_1 з 12.01.2015 призначено на посаду вчителя української мови та літератури Терешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Полтавської РДА /а.с. 117/.

На цій підставі, рішенням УПФУ в Полтавському районі від 16.04.2015 №15 виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 припинено на час роботи за спеціальністю без письмової заяви пенсіонерки /а.с. 85/.

22.09.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати їй пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії (за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), а також виплатити їй одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 52-54/.

В результаті розгляду в порядку екстериторіальності вказаної заяви ГУПФУ в м. Києві рішенням від 29.09.2022 №53 ОСОБА_1 з 22.09.2022 переведено на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме, заявниці була призначена пенсія за вислугу років /а.с. 63/.

20.10.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про розрахунок її пенсії із застосуванням середнього показника за 2020-2022 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з виплатою різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією починаючи з 22.09.2022 /а.с. 19/.

Листом ГУПФУ в Полтавській області від 27.10.2022 №12145-10579/Д-02/8-1600/22 ОСОБА_1 проінформовано про те, що остання перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення, призначену з 23.12.2014. Відповідно до поданої заяви з 22.09.2022 заявницю переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсії проведено на підставі документів про страховий стаж та заробітну плату, доданих до заяви. Для розрахунку пенсії за віком пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати по народному господарству 3764,40 (за 2014-2016), який на даний час, з урахуванням індексації заробітної плати, становить 6186,32 грн. Розмір пенсії за віком визначається з урахуванням страхового стажу 42 роки 06 місяців 27 днів, коефіцієнт стажу складає 0,42500. Заробітну плату враховано за період з 01.07.2000 по 30.06.2022, коефіцієнт заробітної плати складає 1,30764. Розрахунок пенсії проводиться як працюючій особі. Розмір пенсійної виплати з 22.09.2022 становить 3566,91 грн, її структура наступна: - 3438,03 грн - розмір пенсії за віком (6186,32 х 0,42500 х 1,30764); - 128,88 - доплата за понаднормовий стаж (за 12 років). Враховуючи, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2021 році, відсутні підстави, оскільки це не відповідає вимогам частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 20-21/.

09.11.2022 позивач звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 22/.

Листом ГУПФУ в Полтавській області від 16.11.2022 №12854-11187/Д-02/8-1600/22 ОСОБА_1 проінформовано про те, що з 22.09.2022 останню переведено на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та рішенням від 29.09.2022 №53 відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме, заявниці була призначена пенсія за вислугу років. При цьому, в листі ОСОБА_1 роз`яснено можливий порядок оскарження рішення від 29.09.2022 №53 у разі незгоди з його прийняттям /а.с. 23-24/.

Вважаючи протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2020, 2021, 2022 роки, а також протиправними дії ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не підлягає оподаткуванню, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Основного Закону України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з цим, статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-ХІІ (надалі - Закон №1788-ХІІ) (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У свою чергу, за змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 45 Закону №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім того, як визначено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191).

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо обчислення середнього показника заробітної плати для нарахування позивачу пенсії за віком з 22.09.2022, суд виходить з такого.

Законом №1058-IV у редакції, чинній станом на 23.12.2014, не було передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Аналіз положень частини 3 статті 45 Закону №1058-IV свідчить про те, що зазначеною нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі заяви від 23.12.2014 позивачу з 23.12.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону №1788-ХІІ як працівнику освіти.

За призначенням пенсії відповідно до норм Закону №1058-IV позивач вперше звернулася 22.09.2022.

З урахуванням наведеного, при обчисленні пенсії за віком з 22.09.2022 пенсійний орган мав урахувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), який дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, а також Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 13.02.2019 у справі №265/7301/16-а, від 9.12.2019 у справі №265/5293/17, від 2.03.2020 у справі №№175/4084/16-а(2-а/175/86/16).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком з 22.09.2022 на підставі норм Закону №1058-IV пенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто, за 2019, 2020 та 2021 роки.

Відтак, позовні вимоги у вищеописаній частині суд вважає частково правомірними та обґрунтованими, з урахуванням чого їх належить задовольнити частково шляхом визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по народному господарству за 2014-2016 роки у розмірі 6186,32 грн при розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком у 2022 році, а також зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області здійснити з 22.09.2022 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2019, 2020 та 2021 роки, та провести виплати з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.

Водночас, щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, суд звертає увагу на такі обставини.

Виходячи з наведених вище приписів чинного законодавства, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 23.12.2014 пенсійним органом з 23.12.2014 призначено позивачу пенсію за вислугу років як працівнику освіти, виплату якої припинено з 12.01.2015 з огляду на працевлаштування позивача /а.с. 85/.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 12.01.2023 /а.с. 90-94/, позивач наполягає на тому, що скориставшись у 2014 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років вона не реалізувала його у повній мірі, а саме, не отримувала пенсію за вислугу років, яка повинна виплачуватися їй кожного місяця.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що зазначені відомості суперечать відомостям, зазначеним ОСОБА_1 безпосередньо у позовній заяві, згідно з якими з 23.12.2014 їй була призначена пенсія за вислугу років, але позивач після працевлаштування на роботу з 12.01.2015 отримала пенсію лише за один місяць.

При цьому, доводи позивача про те, що після звернення до відповідача про працевлаштування позивача на роботі остання одразу ж повернула отриману за один місяць пенсію на рахунок відповідача не підтверджені документально. До того ж, суд зауважує, що пенсія за вислугу років позивачу призначена на підставі її особистої заяви.

Також згідно з інформацією, викладеною у письмових поясненнях ГУПФУ в Полтавській області від 08.02.2022 №1600-0802-7/9026, позивачем на користь пенсійного органу було повернуто переплату пенсії за вислугу років лише за період з 12.01.2015 по 30.04.2015 у розмірі 5316,34 грн, з чого слідує, що виплачена позивачу сума пенсії за вислугу років за період з 23.12.2014 по 12.01.2015 останньою пенсійному органу не поверталась.

Поряд з цим, суд зауважує, що подання позивачем відповіді на відзив на позовну заяву суперечить приписам частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим така відповідь не має враховуватися судом при розгляді цієї справи.

Таким чином, позивач до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугу років, що виключає можливість виплати їй грошової допомоги на підставі пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 27.11.2018 у справі №328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі №350/294/16-а, від 2.03.2020 у справі №№175/4084/16-а(2-а/175/86/16), від 18.06.2021 у справі №328/1620/17(2-а/328/81/17).

З урахуванням наведеного, пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Відтак, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір загалом у розмірі 992,40 грн.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За таких обставин, зважаючи на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати належить компенсувати шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Полтавській області судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо застосування показника середньої заробітної плати по народному господарству за 2014-2016 роки у розмірі 6186,32 грн при розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком у 2022 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 22.09.2022 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2019, 2020 та 2021 роки, та провести виплати з урахуванням фактично сплачених сум за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава