Справа № 140/4132/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4132/22 пров. № А/857/14455/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Каленюк Ж.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» (далі ТзОВ «Фудлайф Плюс», Товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці (далі Львівська митниця, контролюючий орган, митний орган, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700203/2 від 02.12.2021, №UA209000/2021/700206/2 від 03.12.2021 та №UA209000/2021/700208/2, №UA209000/2021/700209/2, №UA209000/2021/700210/2 від 06.12.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ «Фудлайф Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги Товариства повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Львівська митниця не оцінила усі фактичні обставини та подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів. Так, зокрема, при ввезенні товару на митну територію застосовувались умови поставки CPT Правил Інкотермс-2010, а тому до митного оформлення не передбачалося надання будь-яких документів, які б підтверджували вартість транспортування. Страхування товару також не проводилося, а отже надавати будь-які документи з цього приводу не було необхідності. Також зовнішньоекономічним контрактом передбачено, що вантажовідправником може бути третя сторона, а тому наявність у товаротранспортній накладній штампу іншої ніж продавець особи не є порушенням норм митного законодавства та не впливає на рівень митної вартості товару.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства задовольнити повністю, виходячи з наступного

З матеріалів справи видно, що 02.12.2021 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 20000,00 кг» позивач подав МД №UA209160/2021/014866. Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 314611,86 грн (еквівалентно 10200,00 євро).

03.12.2021 для митного оформлення партії товару «Сало (хребтове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 20292,00 кг» декларантом митному органу подано МД №UA209160/2021/014907; митна вартість за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк становить 320234,91 грн (еквівалентно 10348,92 євро).

06.12.2021 для митного оформлення чергової партії товару «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 20020,00 кг» декларант подав МД №UA209160/2021/015055, за якою митна вартість товару за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк становить 314756,98 грн (еквівалентно 10210,20 євро).

В аналогічному порядку 06.12.2021 товариство подало МД №UA209160/2021/015057 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 20040,00 кг». Митна вартість за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк становить 315071,43 грн (еквівалентно 10220,40 євро).

Також, 06.12.2021 для митного оформлення чергової партії товару «Сало (бокове) свиняче морожене, без пісних частин, обвалене, без шкіри, у вигляді кусків різних форм та розмірів, не консервоване, без теплової кулінарної обробки, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 19835,60 кг» декларант подав МД №UA209160/2021/015056, за якою митна вартість заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки СРТ-Луцьк та становить 311857,95 грн (еквівалентно 10116,16 євро).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту у всіх випадках запропоновано подати такі документи: 1) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) - інвойс, проформу-інвойс (у разі їх наявності); 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг); 5) якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9) копію митної декларації країни відправлення; 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому направлення зазначених вимог щодо надання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено такі розбіжності:

1) за МД №UA209160/2021/014866:

- у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній - CMR від 01.12.2021 у графі 4 (місце завантаження) вказано «Vejen Denmark, 2021-11-29», при тому що у графі 21 «Місце складання» - «Zamosc, 2021-12-01»; у графі 1 «Відправник товару» зазначено «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, проте графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом «Prywatne Przebsiedorstwe Uslugowe W.Kus», тобто підприємством яке не є стороною зовнішньоекономічної угоди;

- у міжнародному ветеринарному сертифікаті №DK-170-3 від 29.11.2021 та сертифікаті якості від 29.11.2021 вантажовідправником товару зазначено «SB Pork А/S», на відміну від заявленого в інших документах «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko; відомості у міжнародному ветеринарному сертифікаті про місце призначення товару (місто Київ) не відповідають відомостям у графі 3 «Місце призначення» CMR (місто Луцьк);

- за умовами зовнішньоекономічного договору №29882021 від 29.09.2021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Подані до митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару;

- розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі №PL/050606979/2021-034/0777 від 30.11.2021 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати товару;

- прайс-лист від 08.11.2021 містить інформацію лише по одній позиції товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару: він виданий не виробником товару «SB Pork А/S.», а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, як передбачено визначенням поняття «прайс-лист (прейскурант)»;

- документ за кодом 9610 - копія МД країни відправлення №MRN 21PL301010E1368466 від 01.12.2021 - виданий не у країні відправлення (Данія), а у Польщі;

- документ підтвердження вивозу Komunikat ІЕ599 містить інформацію ідентичну MRN, виданий у Республіці Польща;

2) за МД №UA209160/2021/014907:

- в автотранспортній накладній - CMR від 01.12.2021 у графі 1 відправником товару зазначено «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, проте графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом «Przedsiebiorstwo Wielobranzowe», тобто підприємством, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; також відсутні відомості у графах 5 (реквізити товарно-супровідних документів) та 14 (умови поставки). У графі 3 (місце розвантаження) зазначеної автотранспортної накладної міститься інформація «SPE «Winter», 43000 Volinska oblast, Lutsk, Lidavska street, 1, Ukraine», однак така інформація відсутня у зовнішньоекономічному договорі та рахунку-фактурі;

- за умовами зовнішньоекономічного договору №29882021 від 29.09.2021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Подані до митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару;

- розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах, зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі №PL/050606979/2021-034/0782 від 01.12.2021 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати товару;

- прайс-лист від 08.11.2021 не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару: він містить інформацію лише по одній позиції товару та виданий не виробником товару «P.W.«ARAD» Wolczyk Szpak Spolka Jawna», а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko; відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, як це має бути передбачено прайс-листом (прейскурантом);

- документ підтвердження вивозу Komunikat ІЕ599 не надавався.

3) за МД №UA209160/2021/015055:

- в автотранспортній накладній - CMR від 04.12.2021 у графі 4 (місце завантаження) вказано «Vejen Holland, 2021.12.02» попри те, що у графі 21 «Місце складання» - «Zamosc, 2021-12-04»; також у графі 1 відправником товару зазначено «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, проте графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом «Prywatne Przedsiebiorstwo Uslugowe Wieslaw Kus», тобто підприємством яке не є стороною зовнішньоекономічної угоди;

- у міжнародному ветеринарному сертифікаті №DK-170-3 від 02.12.2021 та сертифікаті якості від 02.12.2021 вантажовідправником товару зазначено «SB Pork А/S», на відміну від заявленого в інших документах «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko. Крім того, у цих документах виявлено розбіжності щодо реєстраційного номеру транспортного засобу та щодо заявленого місця призначення товару;

- за умовами зовнішньоекономічного договору №29882021 від 29.09.2021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Подані до митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару;

- розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах, зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі №PL/050606979/2021-034/0789 від 03.12.2021 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати товару;

- номер транспортного засобу у рахунку-фактурі не відповідає заявленому у митній декларації;

- прайс-лист від 08.11.2021 містить інформацію лише по одній позиції товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару «P.W.«ARAD» Wolczyk Szpak Spolka Jawna», а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, та відомості у ньому не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, як це має бути передбачено прайс-листом (прейскурантом);

- документ за кодом 9610 - копія митної декларації країни відправлення від 04 грудня 2021 року №MRN 21PL301010Е1381632 - виданий не у країні відправлення (Данія), а у Польщі;

- документ підтвердження вивозу Komunikat ІЕ599 містить інформацію, ідентичну поданій до митного оформлення MRN;

4) за МД №UA209160/2021/015057:

- в автотранспортній накладній 04.12.2021 у відомостях графи 4 «Місце завантаження» вказано «Vejen Holland, 2021.12.03», а у графі 21 «Місце складання» - «Zamosc, 2021-12-04»; крім того, у графі 1 відправником товару зазначено «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, проте графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом «Prywatne Przedsiebiorstwo Uslugowe Wieslaw Kus», тобто підприємством, яке не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди;

- у міжнародному ветеринарному сертифікаті №DK-170-3 від 02.12.2021 та сертифікаті якості від 03.12.2021 вантажовідправником товару зазначено «SB Pork А/S», на відміну від заявленого в інших документах «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko. Також у цих документах виявлено розбіжності щодо реєстраційного номеру транспортного засобу та щодо заявленого місця призначення товару;

- за умовами зовнішньоекономічного договору №29882021 від 29.09.2021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Подані до митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару;

- розділами 5 та 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах, зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі №PL/050606979/202І-034/0793 від 03.12.2021 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати товару;

- номер транспортного засобу у рахунку-фактурі не відповідає заявленому у митній декларації;

- прайс-лист від 08.11.2021 містить інформацію лише по одній позиції товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару «SB Pork A/S», а відправником «Pol-Export» Jarosiaw Roszczenko, та відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, як передбачено визначенням поняття «прайс-лист (прейскурант)»;

- документ за кодом 9610 - копія митної декларації країни відправлення №MRN 21PL301010E1381616 від 04.12.2021 - виданий не у країні відправлення - Данії, а у Польщі;

- документ підтвердження вивозу Komunikat ІЕ599 містить інформацію, ідентичну поданій до митного оформлення MRN;

5) за МД №UA209160/2021/015056:

- в автотранспортній накладній від 03.12.2021 відсутні відомості у графах 14 (умови поставки) та 21, а у графі 22 відсутній підпис відправника товару. Також у графі 3 «Місце призначення» вказано місто Київ, до митного оформлення заявлено місто Луцьк; відомості про відправника товару не відповідають відомостям у міжнародному ветеринарному сертифікаті №231069519 від 03.12.2021 та сертифікаті якості від 03.12.2021, де вантажовідправником зазначено «Vion Food International B.V., Boseind 10, 5281 RM Boxtel, the Netherlands»;

- за умовами зовнішньоекономічного договору №29882021 від 29.09.2021 розділом 1 «Предмет контракту» передбачено, що товар поставляється в асортименті, зазначеному в інвойсі, який є невід`ємною частиною договору. У розділі 2 договору визначено, що у такому інвойсі повинно бути зазначено назву, загальну кількість та вартість товару. До митного оформлення такий документ не надавався. Розділом 2 договору визначено, що в ціну товару входить вартість упаковки, маркування, страхування і завантаження товару на транспортний засіб. Подані до митного оформлення документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення таких складових ціни товару;

- розділами 5, 6 зовнішньоекономічного договору передбачено, що оплата здійснюється на умовах, зазначених в проформах-інвойсах, але такі документи не надано, а у рахунку-фактурі №PL/050606979/2021-034/0794 від 03.12.2021 відсутні будь-які відомості щодо терміну та способу оплати товару;

- прайс-лист від 08.11.2021 містить інформацію лише по одній позиції товару, тому не відповідає визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки виданий не виробником товару «VIon Boxtel В.V., а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, та відомості у даному документі не є систематизованим переліком товарів (послуг) із зазначенням цін та умов продажу, як передбачено визначенням поняття «прайс-лист (прейскурант)»;

- документ за кодом 9610 - копія митної декларації країни відправлення №MRN 21PL301010E1384205 від 04.12.2021 - виданий не у країні відправлення (Нідерланди), а у Польщі;

- документ підтвердження вивозу Komunikat ІЕ599 містить інформацію, ідентичну поданій до митного оформлення MRN.

На електронні повідомлення митниці товариство додатково витребуваних документів не надало, повідомивши, що поставка товару здійснювалася на умовах СРТ, тому відсутні підстави подавати документи щодо перевезення товару, а страхування товару не здійснювалося. Позивач зауважив, що до митного оформлення додавався Komunikat ІЕ59, який містить інформацію про митну декларацію країни-відправлення, та у цих документах вказана вартість товару, як і в рахунку-фактурі. Також інформовано, що договором передбачено оплату товару після його поставки.

Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700203/2 від 02.12.2021, №UA209000/2021/700206/2 від 03.12.2021, №UA209000/2021/700208/2, №UA209000/2021/700209/2, №UA209000/2021/700210/2 від 06.12.2021.

Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності. У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наданої в рамках меморандуму від 28.09.2021 Асоціацією «Всеукраїнська асоціація імпортерів м`яса та м`ясопродукції» та МД №UA205140/2021/97795 від 25.11.2021, де митна вартість такого товару становить 1,00 долар США/кг. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Одночасно з прийняттям спірних рішень Львівська митниця видала картки відмови в прийнятті МД, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2021/000292, №UA209160/2021/000295, №UA209160/2021/000300, №UA209160/2021/000285, №UA209160/2021/000288, №UA209160/2021/000289.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA209160/2021/014887 від 02.12.2021, №UA209160/2021/014934 від 03 .12.2021, №UA209160/2021/015085, №UA209160/2021/015095, №UA209160/2021/015099 від 06.12.2021, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Вважаючи оспорювані рішення протиправними, ТзОВ «Фудлайф Плюс» звернулося до адміністративного суду з вимогою про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки митному органу не було надано належних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару на задекларованих умовах поставки та з огляду на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, у відповідача був наявний обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, а отже і правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких він прийшов з неправильним застуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.3, 4 ст.57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно ч.5, 6 ст.57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу (ч.8 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч.1, 2 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч.2 ст.53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є, зокрема, виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів, невірне проведення декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МК України, відсутності у поданих документах усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу, а також надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також слід зазначити, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.04.2019 по справі №804/16271/15, від 15.05.2018 по справі №809/1260/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Колегія суддів зазначає, що Львівська митниця за допомогою засобів електронного зв`язку надсилала Товариству пропозицію відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивачем повідомлено митний орган, що стосовно додаткових документів та пояснень для підтвердження заявленої митної вартості товару було надано вичерпний перелік документів. При цьому зазначив, що поставка товару здійснювалася на умовах СРТ, тому відсутні підстави подавати документи щодо перевезення товару, а страхування товару не здійснювалося.

Також вказав, що до митного оформлення додавався Komunikat ІЕ59, який містить інформацію про митну декларацію країни-відправлення, та у цих документах вказана вартість товару, як і в рахунку-фактурі. Крім того, договором передбачено оплату товару після його поставки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, має право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребунню підлягають не всі документи, що передбачені статтею 53 МК України, а лише ті, які надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Отже, колегія суддів вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, які викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.

Колегія суддів зазначає, що з метою підтвердження митної вартості товарів позивачем надано Львівській митниці документи, а саме :

02.12.2021 щодо МД №UA209160/2021/014866 надано : зовнішньоекономічний контракт №29882021 від 29.09.2021; рахунок-фактуру №PL/050606979/2021-034/0777 від 30.11.2021; сертифікат якості від 29.11.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат №DK-170-3500128 від 29.11.2021; прейскурант від 08.11.2021; автотранспортну накладну від 01.12.2021, копію МД країни відправлення №21PL301010E1368466;

03.12.2021 щодо МД №UA209160/2021/014907 надано : зовнішньоекономічний контракт №29882021 від 29.09.2021; рахунок-фактуру №PL/301010/2021-034/0782 від 01.12.2021; пакувальний лист від 01.12.2021; сертифікат якості від 01.12.2021; міжнародний ветеринарний сертифікат №2469/00248/21/01/UA від 01.12.2021; прейскурант від 08.11.2021; автотранспортну накладну від 01.12.2021; копію МД країни відправлення від №21PL301010E1370705 від 02.12.2021;

06.12.2021 щодо МД №UA209160/2021/015055 надано : зовнішньоекономічний контракт №29882021 від 29.09.2021; рахунок-фактуру №PL/050606979/2021-034/0789 від 03.12.2021; сертифікат якості від 02.12.2021; карантинне свідоцтво; автотранспортну накладну від 04.12.2021; копію МД країни відправлення №21PL301010E1381632 від 04.12.2021;

В аналогічному порядку 06.12.2021 Товариство подало МД №UA209160/2021/015057 та подало : зовнішньоекономічний контракт №29882021 від 29.09.2021; рахунок-фактуру №PL/050606979/2021-034/0793 від 03.12.2021; сертифікат якості від 03.12.2021; карантинне свідоцтво; прейскурант від 08.11.2021; автотранспортну накладну від 04.12.2021; копію МД країни відправлення №21PL301010E1381616 від 04.12.2021;

Також, 06.12.2021 декларант подав МД №UA209160/2021/015056 та додав зовнішньоекономічний контракт №29882021 від 29.09.2021; рахунок-фактуру №PL/050606979/2021-034/0794 від 03.12.2021; сертифікат якості від 03.12.2021; ветеринарний сертифікат; прейскурант від 08.11.2021; автотранспортну накладну від 03.12.2021; копію МД країни відправлення №21PL301010E1384205.

Разом з тим, відповідно до статей 51-58 МК України, самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Щодо неподання страхових документів, то судом встановлено, що страхування товару позивачем не проводилось. При цьому, ч.2 ст.53 МК України визначає обов`язок надання страхових у разі здійснення такого. Відтак, у позивача відсутній такий обов`язок.

Також, судом встановлено, що до кожної МД позивачем було надано рахунки-фактури (інвойси) №PL/050606979/2021-034/0777 від 30.11.2021, №PL/301010/2021-034/0782 від 01.12.2021, №PL/050606979/2021-034/0793, №PL/050606979/2021-034/0793, №PL/050606979/2021-034/0794 від 03.12.2021, у яких вказана назва товару, загальна кількість, його загальна вартість та вартість за 1 кг.

Щодо поданих прайс-листів, які на думку відповідача, містять недоліки, зокрема не відповідають визначенню документа за кодом 3014 - прайс-лист виробника товару, оскільки видані не виробниками товару «SB Pork А/S.», P.W.«ARAD» Wolczyk Szpak Spolka Jawna», «VIon Boxtel В.V., а відправником «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, колегія суддів, з урахуванням ч.3 ст.53 МК України, вважає, що наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), в тому числі умов продажу, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови продажу.

У даній справі, відображена у прайс-листах вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної поставки товару, а відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листів, виданих саме експортером товару, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості товарів в повній мірі відповідає вартості, визначеній у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Щодо покликання відповідача на те, що у графі 1 CMR від 01.12.2021, від 04.12.2021 відправником товару вказано компанію «Pol-Export» Jaroslaw Roszczenko, а графа 22 «Підпис та штамп відправника» заповнена штампом «Prywatne Przebsiedorstwe Uslugowe W.Kus», «Przedsiebiorstwo Wielobranzowe», «Prywatne Przedsiebiorstwo Uslugowe Wieslaw Kus», тобто підприємствами, які не є стороною зовнішньоекономічної угоди, колегія суддів зазначає, що вказані компанії є іноземними декларантами зі сторони експортера, відомості про ці підприємства відображаються у відповідній графі експортних митних декларацій.

Оскільки безпосереднім замитненням товару та його відправленням займалися уповноважені компанії, то наявність штампу у товаротранспортній накладній (CMR) не свідчить про порушення норм митного законодавства та наявність штампа цієї компанії не впливає на рівень митної вартості товару, а тому не може бути підставою для митного органу для коригування заявленої декларантом митної вартості товару.

Щодо неподання проформ-інвойс, то відповідно укладені сторонами зовнішньоекономічні контракти (договори) містять положення про можливість післяоплати за товар. При ввезенні товарів на митну територію України до кожної з поставок подавались рахунки-фактури, де ідентифікуються експортер (Продавець товарів) та отримувач (покупець). Сама природа терміну «Проформа-інвойс» означає у міжнародній комерційній практиці документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару). З врахуванням того, що у зазначених правовідносинах не мала місце передплата за товар, продавцям товарів не було необхідності формувати проформ-інвойс, а відразу виставлялися рахунки-фактури (інвойс) як документи, що містять повну інформацію про товар та всі характеристики зовнішньоекономічних операцій.

Колегія суддів наголошує, що при прийнятті рішення контролюючий орган повинен сукупно оцінювати усі подані докази. Таким чином, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що міститься у них, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Також колегія суддів зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Таким чином, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відповідач не довів, що в наданих позивачем документах наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. Контролюючий орган повинен здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, не заслуговує на увагу колегії суддів посилання митного органу у рішеннях про коригування митної вартості лише на інформацію, надану в рамках Меморандуму «Всеукраїнської асоціації імпортерів м`яса та м`ясопродукції» від 28.09.2021 та номер митної декларації, як на джерело цінової інформації, оскільки таке не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Суд першої не взяв до уваги вищенаведеного та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин 6 та 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової допомоги від 08.09.2021, рахунку-фактури №1-000000289-К від 01.06.2022, квитанції №289-К від 02.06.2022), позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Крючкова» кошти в загальній сумі 15000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до рахунку-фактури №1-000000289-К від 01.06.2022 складається з представництва інтересів у суді першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вказане узгоджується з висновками Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19.

Колегія суддів дійшла висновку, що враховуючи предмет спору та виходячи з критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Решту витрат повинен понести позивач.

Крім того, колегія суддів вважає, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору до суду першої та апеляційної інстанції, а саме : 24035,66 грн (5428 грн (згідно платіжного доручення №530 від 17.06.2022) + 18607 грн (згідно платіжного доручення №1391 від 23.11.2022).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року по справі №140/4132/22 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасувань рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700203/2 від 02 грудня 2021 року, №UA209000/2021/700206/2 від 03 грудня 2021 року та №UA209000/2021/700208/2, №UA209000/2021/700209/2, №UA209000/2021/700210/2 від 06 грудня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ - 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудлайф Плюс (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 21, офіс 501, код ЄДРПОУ - 44359373) 24035 (двадцять чотири тисячі тридцять п`ять) гривень 66 копійок сплаченого судового збору та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук