Справа № 120/8118/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2023 р. Справа № 120/8118/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- Визнати неправомірною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , яка полягає у не виданні наказу щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінетом Міністрів Україна від 28.02.2022 №168, у зв`язку із отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 видати наказ, яким здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінетом Міністрів Україна від 28.02.2022 №168, у продовж всього періоду стаціонарного лікування;

- ??Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати грошового забезпечення в частині виплати додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 30.09.2022, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінетом Міністрів Україна від 28.02.2022 №168 у розмірі 502 500,00 (п`ятсот дві тисячі п`ятсот) грн.

Позов обґрунтовує тим, що позивач отримав поранення, поз`язане із захистом Батьківщини, внаслідок бойового ураження з боку противника збройних сил російської федерації, а саме: вибухову травму, травматичний відрив правої нижньої кінцівки на рівні середньої середньої третини з обширним дефектом шкіри в/3-с/3, лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини, травматичний звих правого наколінника, травматичний шок ІІ ст. На думку позивача, він має право на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 у розмірі 100 000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022 та по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я, однак відповідачем відмовлено у виплаті додаткової винагороди ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

09.11.2022 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Свою позицію обґрунтовує тим, що Міністр оборони України Окремим дорученням №912/з/29 від 23.06.2022 (далі Окреме доручення) з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, визначив порядок і умови виплати додаткової винагороди, відповідно до якого підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення, визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402. При цьому, у довідці обов`язково зазначається: обставини, за яких було отримано поранення під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травми; підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення тощо). Зазначає, що обставини отримання травми позивачем, зазначені у довідці про обставини травми №875/1127 від 26.05.2022 не відповідають вимогам п. 7 Окремого доручення Міністра оброни України №912/з/29 від 23.06.2022 до змісту довідки в частині зазначення бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва) на підставі журналу обліку бойових дій, що є обов`язковою вимогою до змісту зазначеної Довідки, яка в свою чергу є підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 00,00 грн. Враховуючи вказане, відповідач вважає, що у нього відсутні підстави для видання відповідного наказу.

Крім того, представником відповідача було подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відмовлено у задоволенні даного клопотання.

23.11.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Вказує, що своїм змістом Доручення №912/3/29 вносить зміни до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402. Зміни стосуються форми довідки про обставини отримання травми. Для того, щоб такі зміни мали юридичну силу, вони повинні бути викладені у формі наказу, що вносить зміни до іншого наказу. Такі зміни, мають пройти державну реєстрацію Міністерством юстиції України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерства та інших органів». Натомість, Міністр оборони України видає окреме доручення (що навіть не нормативний акт), яке змінює положення наказу Міністерства оборони України (яке є нормативним актом). Беручи до уваги вищезазначене, представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, оцінивши обставини справи та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

22.01.2019 між молодшим лейтенантом запасу ОСОБА_1 та Міністерством оборони України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу строком на 5 (п`ять) років.

Згідно Указу Президента від 24.02.2022 №64/2022 з 05:30 годин 24.02.2022 у всіх регіонах України введено воєнний стан, який у подальшому продовжено до 19.05.2023.

24.02.2022 близько 08:20 год, капітан юстиції ОСОБА_1 виконуючи обов`язки військової служби на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), в умовах воєнного стану, отримав поранення внаслідок бойового ураження з боку противника (збройних сил російської федерації) ракетного удару (бомбардування) по території військової частини, а саме: вибухова травма, травматичний відрив правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини з обширним дефектом шкіри в/3-с/3, лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини, травматичний звих правого наколінника, травматичний шок ІІ ст, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.05.2022 №875/1127.

Згідно довідки з медичної карти стаціонарного хворого №1065/222 від 28.04.2022 Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-науково-лікувального комплексу ВНМУ ім. М. Пирогова, з ОСОБА_1 проведено наступне лікування: лікування у ВМКЦ ЦР 24.02.2022 14.03.2022, з 14.03.2022 по 30.03.2022 лікування у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.03.2022 по 08.04.2022 у клінічному центрі термічної травми та пластичної хірургії ВОЛК ім. М.І. Пирогова, з 08.04.2022 по теперішній час у НДІ РОІ (ннлк) ВНМУ ім. М.І. Пирогова. Також зазначено, що хворий продовжує лікування, підготовка до хірургічного втручання.

У зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебуванням на стаціонарному лікуванні, посилаючись на абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив включити його до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн; здійснити донарахування зазначеної додаткової винагороди за минулий період починаючи з 24.02.2022.

Листом від 01.09.2022 №875/2065 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача, що згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/3/29 (далі - Окреме доручення) підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402. У довідці серед іншого обов`язково зазначаються: обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, зазначенням бойових (спеціальних завдань), виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва) та підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про тримання травми військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення тощо). У зв`язку з вимогами окремого доручення до відомостей, що повинні бути відображені у довідці, не даний час не має підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри., так як обставини, викладені у довідці про обставини травми №875/1127 від 26.05.2022 не відповідають вимогам окремого доручення.

Позивач не погоджується з відмовою командира щодо видання наказу про нарахування та виплати йому додаткової винагороди, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб офіцерського складу (абз. 7 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень передбачено, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Пунктом 2-1 зазначеної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня Телеграмою №НР248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 №875/1127 від 26.05.2022, травмування капітана юстиції ОСОБА_1 пов`язане з виконання обов`язків військової служби під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Пов`язано із захистом Батьківщини. Ознак кримінальних, адміністративних правопорушень, або дій у стані алкогольного сп`яніння, а також навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень не встановлено.

У довідці військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру центрального регіону Міністерства оборони України від 22.09.2022 №1871 встановлено, що поранення ОСОБА_1 пов`язане з проходженням військової служби.

Згідно довідки з медичної карти стаціонарного хворого №1065/222 від 28.04.2022 Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-науково-лікувального комплексу ВНМУ ім. М. Пирогова, з ОСОБА_1 проведено наступне лікування: лікування у ВМКЦ ЦР 24.02.2022 14.03.2022, з 14.03.2022 по 30.03.2022 лікування у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.03.2022 по 08.04.2022 у клінічному центрі термічної травми та пластичної хірургії ВОЛК ім. М.І. Пирогова, з 08.04.2022 по теперішній час у НДІ РОІ (ннлк) ВНМУ ім. М.І. Пирогова. Також зазначено, що хворий продовжує лікування, підготовка до хірургічного втручання.

Отримання позивачем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини також підтверджується витягом з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

Як встановлено судом з матеріалів справи, підставою для не включення позивача до наказу командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн, стало Розпорядження Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, яким підставою для виплати спірної допомоги визначено довідку про отримання поранення із зазначенням обставин, за яких було отримано поранення під час захисту Батьківщини, опису бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець.

Проте, суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин Розпорядження Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 враховуючи таке.

Як встановлено судом, поранення отримано позивачем 24.02.2022, тобто до винесення Розпорядження Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022.

Водночас, як вже зазначалося судом, підставою для внесення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди були чинні на той момент Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, пунктом 1 якої передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), а також рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217.

В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на положення статті 58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 нечинною чи неконституційною не визнавалася.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, неодноразово висловленою Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 23 квітня 2014 року у справі №6-26цс14, від 3 травня 2018 року у справі №904/7981/17, від 19 червня 2018 року у справі №826/12868/17, від 16.10.2020 у справі № 813/2441/18.

Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи доведено, що позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини та перебуває на стаціонарному лікуванні, тому суд доходить висновку про визнання неправомірною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виданні наказу щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн розрахунку на місяць, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Отже, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача видати наказ, яким здійснити нарахування та виплату позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2022 №168, за весь період стаціонарного лікування.

У пункті 23 рішення у справі «Кечко проти України» (Kechko v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Щодо вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача заборгованості зі сплати грошового забезпечення в частині виплати додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 у розмірі 502 500,00 грн, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виданні наказу щодо нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 00,00 грн в розрахунку на місяць.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, видача наказу про виплату додаткової винагороди є виключною компетенцією командира військової частини, а тому нарахування та виплата сум додаткової винагороди буде здійснена лише після видачі командиром відповідного наказу на виконання рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виданні наказу щодо нарахування та виплати позивачу з 24.02.2022 додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку із отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати відповідний наказ.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Крім того, позивач звернувся до суду з клопотанням про відшкодування витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката Євтющенкова Д.О. на підставі договору №25-07/22-ФЯВ, яке просить вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

За наведених обставин, питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішуватись судом в окремому порядку за наслідками подання позивачем відповідної заяви протягом днів після ухвалення рішення суду, в порядку, визначеному частиною 4 статті 143 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6 - 10, 72 - 77, 90, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виданні наказу щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 24.02.2022 додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку із отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ, яким здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн, передбаченої абз. 5 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за весь період стаціонарного лікування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна