Справа № 600/3617/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3617/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Елана" до Чернівецької митниці Держмитслужби, про скасування рішення про коригування митної вартості чи пропуску товарів,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Елана" (далі - позивач), звернулось в суд з позовом до Чернівецької митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України від 17.10.2022 року про корегування митної вартості товарів №UА408000/2022/000124/2;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001128 від 17.10.2022 ;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з винесеними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх необґрунтованими, незаконними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства, а викладені у них обставини та підстави порушення митних правил не відповідають дійсності.

Так, Приватне підприємство "Елана" 13 жовтня 2022 року, через посередника КП Укрброксервіс, подало для митного оформлення електронну митну декларацію №UA408020/2022/046657, згідно якої було задекларовано вантаж килими для підлоги та вішалка стенд для килимів.

При поданні митної декларації для митного оформлення, на думку позивача, були надані всі необхідні документи, визначені ст. 53 МКУ, які підтверджували митну вартість товару, що слугувало підставою для застосування першого методу визначення митної вартості товарів, тобто за ціною угоди.

Натомість, відповідач у оскаржуваному рішенні №UА408000/2022/000124/2 від 17.10.2022 року не погодився із задекларованою митною вартістю товарів та здійснив коригування такої вартості за резервним методом.

З наведеним позивач не погоджується, оскільки припущення митного органу про відсутність банківських документів про оплату даної партії товару, що нібито передбачено п.6.1. Контракту, є надуманими, оскільки в п.6.1. Контракту визначено, що оплата товару здійснюється протягом 90-180 днів з дати CMR або можлива попередня оплата.

Крім цього, доводи митниці про відсутність електронної фактури, про яку зазначено в експортній декларації країни відправлення, не відповідають дійсності, оскільки даний документ є додатком до наданої декларантом копії декларації. До того ж, позивач зазначає, що копія такого документа додана до позовної заяви.

Поряд з цим, позивач звернув увагу, що формальною підставою для коригування митної вартості також стало те, що в п.4.1. Контракту №010618 зазначено, що товар містить пакування та маркування, проте відомості про включення таких складових до митної вартості товарів відсутні.

Однак, таке зауваження митного органу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно умов поставки FCA продавець доставляє вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Таким чином, фактурна вартість товару в пункті передачі транспортній компанії охоплювала вартість товару з пакуванням та маркуванням.

Позивач також наголошував на безпідставності вимог митниці про витребування додаткових документів, оскільки митним органом не зазначено, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, та як саме вони можуть вплинути на визначення митної вартості товарів.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, звертав увагу суду, що відповідно до п.4.1 контракту від 01.06.2018 №010618 зазначено про наявність пакування та маркування, однак відомості щодо включення цих складових згідно ч. 10 ст. 58 МКУ до митної вартості товарів відсутні.

Крім цього, відповідно до п. 6.1 контракту від 01.06.2018 року №010618 (в редакції доповнення від 15.10.2019 року №5) передбачено наявність передоплати за партію товару, однак відомостей про здійснення/нездійснення передплати, на виконання вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ, не надано.

Поряд з цим, в митній декларації країни відправлення від 06.10.2022 року №22220400ЕХ00050192 заявлена Е-фактура від 06.10.2022 року №669, яка до оформлення не надана, що фактично унеможливило митний орган здійснити перевірку числових даних, заявлених у митній декларації.

Крім того, вартість транспортних послуг, доданих до митної вартості товарів, складає 3900 доларів США, що підтверджується довідкою про перевезення від 06.10.2022 року, яка на думку працівників митниці, не є документом первинного бухгалтерського обліку, а тому у митного органу виникли сумніви щодо документального підтвердження числового значення доданих транспортних витрат на суму 3900 доларів США.

Відповідач також зазначив, що відповідно до п. п. 2.1 договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2022 №130122 передбачено наявність заявки, яка є невід`ємною частиною договору, однак такий документ до оформлення декларантом не надавався.

За таких обставин, митний орган, керуючись приписами ч.3 ст. 53 МКУ та п. 2 ч. 5 ст. 54 МКУ, витребував у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У зв`язку з цим, декларантом додатково подано прайс-лист від 01.10.2022 б/н, калькуляція-розрахунок від 14.10.2022 б/н.

Дані документи не взято до уваги митним органом, оскільки вони не спростовують вищевказані розбіжності.

Таким чином, митний орган не вбачав за можливе визнати визначену декларантом митну вартість із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору).

При цьому, у відзиві вказано, що відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був використаний через відсутність інформації в митному органі щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не був використаний у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.

Методи визначення митної вартості на основі додавання та віднімання не були використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Митну вартість визначено за резервним методом.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові.

2. Згодом, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

3. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав наведених у відзиві.

4. Згодом, подали заяву про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

5. Враховуючи приписи статті 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. 01 червня 2018 року між Приватним підприємством Елана та ARKA HALI VE IPLIK SANAYI ANONIM SIRKETI укладено Контракт №010618 на поставку товару (а.с.32-35).

2. Згідно п.2 Контракту ціна товару встановлюється у доларах США та включає в себе вартість тари (упаковки), маркування товару, митне оформлення в країні відправлення.

3. Відповідно до п. 5 Контракту поставка товару здійснюється партіями. Поставка кожної окремої партії товару здійснюється продавцем згідно заявки покупця на умовах Інкотермс 2010. Доставка відбувається на умовах FCA GAZIANTEP в контексті трактування правил міжнародної торгівлі Інкотермс 2010.

4. Згідно п. 6 Контракту оплата першої партії товару здійснюється протягом 90-120 днів від дати CMR. У випадку, якщо протягом 90-120 днів надійдуть нові замовлення, то нові замовлення можуть бути розвантажені тільки після повного погашення суми попередніх замовлень.

5. Доповненням №1 від 10.10.2018 року до Контракту №010618 від 01.06.2018 (а.с. 36) п. 6.1. Контракту викладено в такій редакції:

Оплата по договору здійснюється на наступних умовах:

Оплата товару здійснюється протягом 90-180 днів від дати CMR.

Кінцева вартість конкретної поставки фіксується в інвойсі.

6. Доповненням №5 від 15.10.2019 до Контракту №010618 від 01.06.2018 (а.с. 39) п. 6.1 Контракту викладено в такій редакції:

Оплата по договору здійснюється на наступних умовах:

Оплата товару здійснюється протягом 90-180 днів від дати CMR, або здійснюється передплата на рахунок продавця.

Кінцева вартість конкретної поставки фіксується в інвойсі.

7. Доповненням №6 від 17.01.2022 до Контракту №010618 від 01.06.2018 (а.с. 40) п. 5.1 Контракту викладено в такій редакції:

Поставка товару здійснюється по попередніх заявках покупця в погоджених між сторонами окремих партіях протягом терміну дії контракту.

В свою чергу, п. 5.3 Контракту викладено в такій редакції:

Продавець в обов`язковому порядку передає покупцю з відвантаженим товаром наступні товаро-супроводжуючі документи:

- сертифікат походження товару;

- вантажна митна декларація країни відправлення;

- інвойс;

- пакувальний лист;

- специфікація;

- технічні характеристики товару.

8. Відповідно до Інвойсу №ЕХР194 від 06.10.2022 року, виданого ARKA HALI VE IPLIK SANAYI ANONIM SIRKETI, на адресу Приватного підприємства ЕЛАНА поставлятимуться килими для підлоги та вішалка стенд для килимів на загальну суму 63594,55 доларів США (а.с. 41).

9. Відповідно до рахунку від 28.09.2022 року, виставленого компанією Zordemir Nakliyat Tarim Ve Ithalat Ihracat Limited Sirketi, вартість перевезення товару по маршруту Україна-Туреччина складає 4200,00 доларів США (а.с. 49-51), що також підтверджується довідкою зазначеної компанії від 06.10.2022 року (а.с. 52).

10. 13 жовтня 2022 року Приватне підприємство Елана, через посередника КП Укрброксервіс, подало до Чернівецької митниці Держмитслужби України митну декларацію №UA408020/2022/046657 (а.с. 10 - 11), згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також надані підтверджуючі митну вартість документи:

- рахунок фактура (інвойс) №ЕХР194 від 06.10.2022;

- пакувальний лист б/н від 06.10.2022;

- автотранспортна накладна від 06.10.2022 №000024;

- рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги GIB065 від 28.09.2022;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.10.2022 б/н;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.06.2018 року;

- договір (контракт) про перевезення від 13.01.2022 №130122;

- копія митної декларації країни відправлення.

11. 17 жовтня 2022 року Чернівецькою митницею Держмитслужби України, за результатами розгляду митної декларації типу №UA408020/2022/046657, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA408000/2022/000124/2, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано Приватне підприємство Елана подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості (а.с. 28-29).

Підставою для коригування митної вартості товару в рішенні UA408000/2022/000124/2 від 17 жовтня 2022 року митний орган посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 53 МК України зазначає, зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме:

- відповідно до п. 4.1 контракту від 01.06.2018 №010618 зазначено про наявність пакування та маркування. Відомості щодо включення цих складових до митної вартості товарів, як того вимагає ч. 10 ст. 58 МКУ, відсутні;

- відповідно до п. 6.1 Контракту від 01.06.2018 №010618 (в редакції доповнення від 15.10.2019 №5) передбачено наявність передплати за партію товару. Відомостей щодо здійснення/нездійснення передплати на виконання вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ не надано;

- в митній декларації країни відправлення від 06.10.2022 року №22220400EX00050192 заявлена Е-фактура від 06.10.2022 №669, яка до оформлення не надана, що унеможливлює перевірку числових даний, заявлених у вказаній декларації;

- вартість транспортних витрат, доданих до митної вартості товарів, оформлення яких здійснювалося за МД від 13.10.2022 NUA408020/2022/046657, складає 3900 доларів США. Згідно з рахунком від 28.09.2022 NGIB065 вартість доставки за маршрутом Туреччина- Україна становить 4200 доларів США. В довідці про перевезення від 06.10.2022 транспортні витрати розділено по територіях держав. Оскільки довідка про перевезення не є документом первинного бухгалтерського обліку, виникає питання, щодо документального підтвердження числового значення доданих транспортних витрат (3900 доларів США);

- відповідно до п. п. 2.1. договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2022 №130122 передбачено наявність заявки, яка невід`ємною частиною договору. Документ до оформлення не надано.

З огляду на вищевказане, митний орган зазначив, що декларантом неправильно проведено розрахунок митної вартості товару та не підтверджено у встановленому МК порядку заявлений рівень митної вартості товарів.

У зв`язку з цим декларантом додатково подано калькуляцію-розрахунок від 14.10.2022 б/н та прайс-лист від 01.10.2022 б/н.

Дані документи не взято до уваги, оскільки вони (на думку відповідача) не спростували вищезазначені розбіжності: наданий прайс-лист за своїм змістом і формою є торговою пропозицією для конкретного суб`єкта, а не загальним прайсом для всіх учасників ринку; калькуляція є наведенням чисел без зазначення до якої одиниці виміру вони застосовуються, що унеможливлює вирахувати ціну товару за одиницю або за кг.

Враховуючи вищевикладене, не вбачалося можливим визнати визначену декларантом митну вартість із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору).

Шляхом обміну електронними повідомленнями відбулася процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митої вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не використано через відсутність інформації у митного органу, щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не використано у зв`язку із відсутністю у митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання не використано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання/додавання вартості.

Митну вартість визначено за резервним методом.

За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товару №1 по МД №UA408020/2022/34218 від 23.08.2022 року, рівень митної вартості 3,52$/кг, а також товару №2 по МД №UA408020/2022/46248 від 12.10.2022 року , рівень митної вартості 4,51$/кг.

12. У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UA408000/2022/000124/2, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001128 від 17.10.2022 року (а. с. 30-31).

13. Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів UA408000/2022/000124/2 від 17.10.2022 року та Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001128 від 17.10.2022 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

2. Так, статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

3. За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно обставин цієї справи, між сторонами виник спір щодо правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та, відповідно, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Отже, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

4. Заперечуючи проти позову аргументи відповідача фактично зводились до того, що в ході митного оформлення у спірних відносинах позивачем подані до митного контролю документи не підтверджують належним чином заявлену митну вартість товару та містять розбіжності.

5. Надаючи оцінку наведеним доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, позивачем, через посередника, було подало до Чернівецької митниці Держмитслужби України електронну митну декларацію №UA408020/2022/046657, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за першим методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Судом встановлено, що при поданні електронної митної декларації №UA408020/2022/046657 позивачем до митного оформлення подано рахунок фактура (інвойс) №ЕХР194 від 06.10.2022; пакувальний лист б/н від 06.10.2022; автотранспортна накладна від 06.10.2022 №000024; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги GIB065 від 28.09.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.10.2022 б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.06.2018 року; договір (контракт) про перевезення від 13.01.2022 №130122; копія митної декларації країни відправлення. На думку позивача, вказані документи повністю підтверджують числові складові заявленої митної вартості товару.

Однак, за результатами розгляду поданої декларації та документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA408000/2022/000124/2 від 17.10.2022 року.

Суд не погоджується із висновками відповідача, викладеними у оскаржуваному рішенні та відзиві, стосовно того, що подані позивачем документи на підтвердження митної вартості товарів документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та місять розбіжності.

6. Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що відповідно до п. 4.1 контракту від 01.06.2018 №010618 зазначено про наявність пакування та маркування. Відомості щодо включення цих складових до митної вартості товарів, як того вимагає ч. 10 ст. 58 МКУ, відсутні.

Однак, суд звертає увагу, що згідно п. п. 2.1 п. 2 Контракту ціна товару встановлюється у доларах США та включає в себе вартість тари (упаковки), маркування товару, митне оформлення в країні відправлення.

Тобто, продавець і покупець в Контракті чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті.

Таким чином, висновки відповідача про те, що декларантом, всупереч ч. 10 ст. 58 МКУ, не надано митному органу відомостей про включення пакування та маркування товару до митної вартості, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки включення таких складових до ціни (вартості) товару передбачено самим Контрактом.

7. Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У рішенні про коригування митної вартості митний орган також зазначив, що відповідно до п. 6.1 Контракту від 01.06.2018 №010618 (в редакції доповнення від 15.10.2019 №5) передбачено наявність передплати за партію товару. Відомостей щодо здійснення/нездійснення передплати на виконання вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ не надано.

Натомість, як вбачається з п.6.1 Контракту від 01.06.2018 №010618 (в редакції доповнення від 15.10.2019 №5) оплата товару здійснюється протягом 90-180 днів від дати CMR, або здійснюється передплата на рахунок продавця.

Наведене свідчить про фактичну наявність двох способів оплати за товар: оплата товару протягом 90-180 днів від дати CMR або ж передплата на рахунок продавця.

Тобто, передплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту Контракту, що в свою чергу, фактично спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

При цьому, варто зазначити, що ході судового розгляду справи представник позивача подав до суду платіжне доручення від 25 жовтня 2022 року №374 (а. с. 107) на суму 50000 доларів США, в якому у призначенні платежу вказано Контракт від 01.06.2018 №010618, інвойс №ЕХР194 та митна декларація №047760 від 18.10.2022.

Представником позивача також надано суду довідку від 10 січня 2023 року №10 (а. с. 108), згідно якої приватне підприємство Елана зобов`язується погасити 13594,55 доларів США до 20.03.2023 року компанії ARKA HALI VE IPLIK SANAYI ANONIM SIRKETI за вантаж, який надійшов на підставі інвойсу №ЕХР194 від 06.10.2022 року, СMR №000024. Постачання товару здійснювалось на підставі Контракту (згідно п. 6.1. кінцевий термін оплати вичерпується 05.04.2023 року). Основна частина вантажу (50000 доларів США) була оплачена 25 жовтня 2022 року (платіжне доручення від 25 жовтня 2022 року №374).

В матеріалах справи також міститься лист компанії ARKA HALI VE IPLIK SANAYI ANONIM SIRKETI від 11.01.2023 року (а. с. 109), згідно якого компанія отримала довідку від 10 січня 2023 року №10 і погоджується з термінами сплати інвойсу №ЕХР194 від 06.10.2022 року.

Таким чином, викладене вище також спростовує аргументи відповідача в частині порушення декларантом вимог п.4 ч. 2 ст. 53 МКУ, оскільки оплата за товар не здійснювалась на умовах передплати, а тому у декларанта під час подання митної декларації не було обов`язку подавати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

8. Поряд з цим, під час прийняття оскаржуваного рішення митний орган також зазначив, що в митній декларації країни відправлення від 06.10.2022 року №22220400EX00050192 заявлена Е-фактура від 06.10.2022 №669, яка до оформлення не надана, що унеможливлює перевірку числових даний, заявлених у вказаній декларації.

Суд відхиляє наведені аргументи відповідача, оскільки в матеріалах справи міститься Е-фактура від 06.10.2022 (а.с.15), в якій числові дані про товар збігаються із числовими даними, зазначеними в митній декларації країни відправлення від 06.10.2022 року №22220400EX00050192 (а. с. 44-45) та інвойсі №ЕХР194 від 06.10.2022 року (а .с. 41).

9. В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив, що вартість транспортних витрат, доданих до митної вартості товарів, оформлення яких здійснювалося за МД від 13.10.2022 NUA408020/2022/046657, складає 3900 доларів США. Згідно з рахунком від 28.09.2022 NGIB065 вартість доставки за маршрутом Туреччина- Україна становить 4200 доларів США. В довідці про перевезення від 06.10.2022 транспортні витрати розділено по територіях держав. Оскільки довідка про перевезення не є документом первинного бухгалтерського обліку, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення доданих транспортних витрат (3900 доларів США).

Тобто, наведене фактично зводиться до того, що довідка про перевезення від 06.10.2022 не є документом первинного бухгалтерського обліку, тому у митного органу виникли сумніви щодо документального підтвердження числового значення доданих транспортних витрат (3900 доларів США).

Однак, позивач посилаючись на правові висновки Верховного Суду, в позовній заяві зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом для підтвердження витрат на перевезення.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження витрат на перевезення (довідка від 06.10.2022 року (а. с. 52) та електронний рахунок від 28.09.2022 року (а. с. 49 51)), суд відхиляє доводи відповідача у зазначеній вище частині.

10. Стосовно аргументів відповідача про те, що відповідно до п. п. 2.1. договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2022 №130122 передбачено наявність заявки, яка невід`ємною частиною договору, однак такого документу до оформлення декларантом не надано - суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні, а також в ході судового розгляду справи, відповідач жодним чином не обґрунтував, які саме складові заявленої митної вартості товару може підтвердити така Заявка, зважаючи і на те, що витрати на транспортно-експедиційне обслуговування підтверджувались електронним рахунком та довідкою, про які судом зазначено вище.

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявка, передбачена п. п. 2.1. договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 13.01.2022 №130122, міститься в матеріалах справи (а .с. 91), а сума витрат на перевезення в ній відповідає сумі, зазначеній у електронному рахунку від 28.09.2022 року та довідці від 06.10.2022 року, що фактично спростовує сумніви митного органу стосовно належного підтвердження таких витрат.

11. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що митний орган безпідставно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та визначив митну вартість товару за резервним методом.

12. Отже, рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000124/2 від 17.10.2022 року є протиправним, а тому підлягає скасування.

Решта доводів учасників справи, в тому числі зазначені відповідачем у клопотанні від 20 січня 2023 року (а. с. 111), не спростовують висновків суду щодо протиправності винесеного відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

13. Зважаючи на протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів UА408000/2022/000124/2 від 17.10.2022 року, наявні підстави для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001128 від 17.10.2022 року.

14. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

15. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

16. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається відповідач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а тому наявні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, слід стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 4962,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Приватного підприємства «Елана» до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України від 17.10.2022 року про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000124/2.

3. Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2022/001128 від 17.10.2022 року.

4. Стягнути на користь Приватного підприємства «Елана» за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України судові витрати - судовий збір в сумі 4962,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Приватне підприємство "Елана" (вул. Рокітнянська, 26, м. Чернівці, 58000, );

Відповідач - Чернівецька митниця Державної митної служби України (вул. Руська, 248-М, м. Чернівці, 58023, ).

Суддя О.В. Боднарюк