Справа № 440/10661/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10661/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. про закінчення виконавчого провадження №60907557 від 24.09.2020.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №440/2819/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії з обмеженням максимального розміру пенсії до виплати починаючи з 01.03.2017; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), без обмеженням її максимального розміру, визначеного частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.03.2017; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. 19.12.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №440/2819/19, виданого 09.12.2019, ВП №60907557. Позивач стверджує, що станом на день звернення до суду з позовом не зважаючи на рішення суду рішення суду у справі №440/2819/19 від 04.09.2019, пенсія позивачу виплачується з обмеженням максимальним розміром, встановленим частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, позивач зазначає, що як йому стало відомо 24.09.2020 виконавче провадження ВП № 60907557 закінчено на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач стверджує, що постанова про закінчення виконавчого провадження на адресу позивача не надходила. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.01.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/10661/22, залучено до участі у справі в якості третьої особи: Головне управління ПФУ в Полтавській області, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

19.01.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області перебувало виконавче провадження №60907557 з примусового виконання виконавчого листа №440/2819/19 виданого 09.12.2019 Полтавським окружним адміністративним судом зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум позивачу без обмеження її максимальним розміром, визначеного частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.03.2017. 19.12.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, у резолютивній частині якої боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, після чого негайно направити на адресу виконавчої служби завірені належним чином копії доказів такого виконання. На адресу відділу від боржника надійшла відповідь від 08.01.2020 вих. № 16/03.11-04 згідно якої встановлено, що перерахунок пенсії стягувачу проведено відповідно до розпорядження від 08.01.2020. Однак відомостей щодо проведення виплати перерахованої пенсії боржник не надав. У зв`язку з невиконанням рішення суду боржником 24.02.2020 державним виконавцем накладено на боржника другий штраф у подвійному розмірі 10200 грн. 23.04.2020 за вих. №02.1/9659 до правоохоронних органів направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами боржника. 31.08.2020 на адресу відділу надійшла відповідь боржника вих. 1600-0313-5/42237 від 21.08.2020 згідно якої встановлено, що сума доплати становить 127320,71 грн. Вказана сума облікована в органах Пенсійного фонду України. У подальшому враховуючи керуючись частиною 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову від 24.09.2020 про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідач стверджує, що у позивача була можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

25.01.2023 до суду від Головного управління ПФУ в Полтавській області надійшли письмові пояснення на позов в яких зазначено, що ГУ ПФУ в Полтавській області в межах власної компетенції було вчинено дії, спрямовані на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2019, зокрема в добровільному порядку проведено перерахунок пенсії з 01.03.2017 по 01.12.2019 без обмеження її максимальним розміром та у червні 2021 після виділення коштів з Державного бюджету України проведена виплата за вказаний період у розмірі 127320,71 грн. Зазначено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 №440/2819/19 не визначено часовий проміжок протягом якого ГУ ПФУ в Полтавській області повинно здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, тобто не зобов`язано вчиняти конкретні дії в зв`язку з виникненням певних правових наслідків у майбутньому.

Ухвалою суду від 08.02.2023 судом визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено строк звернення до суду з цим позовом

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2019 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/2819/19, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити виплату пенсії позивачу, з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру, визначеного частиною третьою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2017.

19.12.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60907557.

05.02.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про накладення штрафу на боржника ГУ ПФУ в Полтавській області, оскільки станом на 05.02.2020 рішення у справі не виконано.

24.02.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про накладення штрафу ВП №60907557 у розмірі 10200,00 грн.

23.04.2020 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) направлено до ГУ НП в Полтавській області повідомлення №60907557 про вчинення кримінального правопорушення в якому зазначено прохання перевірити викладені факти та вирішити питання про притягнення до відповідальності за статтею 382 КК України посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області за невиконання рішення суду, на підставі якого Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/2819/19.

24.09.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №60907557 відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/2819/19, виданого 09.12.2019 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не погодився з постановою державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. про закінчення виконавчого провадження №60907557 від 24.09.2020, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

За приписами частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас, суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

До суду не надано доказів того, що рішення суду, на підставі якого Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/2819/19, виконано у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Отже, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Хоча, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання у повному обсязі виконавчого листа №440/2819/19, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 09.12.2019.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. про закінчення виконавчого провадження №60907557 від 24.09.2020 прийнята відповідачем не на підставі, що визначені Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження», та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховував висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19 та від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21.

Отже, адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 229, 241-245, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. про закінчення виконавчого провадження №60907557 від 24.09.2020.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя Л.М. Петрова