Справа № 356/324/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 356/324/22 Суддя (судді) першої інстанції: Капшученко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від "12" грудня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАП № 5759043, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому не було відомо про наявність судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами. Окрім того, на думку позивача, поліцейський під час розгляду справи допустив ряд порушень, а саме: позивачу не надано можливості надати пояснення щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення; оскаржувана постанова не містить точних даних про місце його вчинення; в постанові не зазначено, на який термін позивач був позбавлений права керування транспортними засобами.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від "12" грудня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що поліцейський, встановивши порушення з боку водія, а саме те, що останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, тому підстави для скасування постанови серії ЕАП № 5759043 від 15.08.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що не порушував п.2.1 «а», який передбачає, що водій повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, оскільки позивач мав при собі посвідчення водія, яке пред`явив працівнику патрульної поліції.

Також скаржник зазначає, що сукупність викладених в постанові порушень, а саме: відсутність заднього захисного бризговика та відсутність права керування транспортними засобами, суперечить диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки відповідальність за відсутність заднього захисного бризговика передбачена іншою нормою КУпАП.

Крім того, скаржник зазначає, що оскаржувана постанова всупереч ст. 283 КУпАП не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення (наявна лише інформація про місце складання постанови).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

У судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2022 інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Марштупою В.О. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5759043 від 15.08.2022, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, за що на водія накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн (а.с.16).

Згідно з вказаною постановою 15.08.2022 о 21 год. 08 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи заднього бризговика та був позбавлений права керування транспортними засобами 28.06.2022 Березанським міським судом Київської області, справа № 356/169/22 (а.с.16).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, Законом України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 .

Статтею 14 Закону № 3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не заперечує факт керування 15.08.2022 автомобілем за наведених в постанові умов.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідачем надано відеозапис події з бодікамери поліцейського БК № 472352, посилання на яку в установленому порядку міститься в постанові про адміністративне правопорушення (а.с.118).

З вказаного відеозапису вбачається обставина зупинки інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Марштупою В. О. 15.08.2022 автомобіля ВАЗ 21033, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , у якого під час перевірки документів виявлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік згідно з постановою Березанського міського суду Київської області від 28.06.2022, про що повідомлено ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що постановою Березанського міського суду Київської області від 28.06.2022 в справі № 356/169/22, що набрала законної сили 08.07.2022, позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.98-101).

Доказів про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин закінчився строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами або скасування постанови Березанського міського суду Київської області від 28.06.2022 в справі № 356/169/22 в судовому порядку, позивачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

У силу положень статті 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що поліцейський, встановивши порушення з боку водія, а саме те, що останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, тому підстави для скасування постанови серії ЕАП № 5759043 від 15.08.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Доводи позивача про відсутність в його діях порушення ПДР, в тому числі, і п. 2.1 «а» ПДР, суд відхиляє, оскільки диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП не є бланкетною, сам факт керування особою транспортними засобами, будучи позбавленою права керування утворює склад даного правопорушення.

Що стосується доводів скаржника про те, що сукупність викладених в постанові порушень, а саме: відсутність заднього захисного бризговика та відсутність права керування транспортними засобами, суперечить диспозиції ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки відповідальність за відсутність заднього захисного бризговика передбачена іншою нормою КУпАП., то колегія суддів їх відхиляє, оскільки згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у зв`язку з чим, поліцейський обґрунтована застосовано штраф, передбачений ч.4 ст.126 КУпАП.

Щодо доводів позивача про відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів також відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 4 розділу І, п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення місця його розгляду - Київська область, 77 км дороги М-03, в повній мірі відповідає фактичному місцю вчинення правопорушення, що також зафіксовано на відеозаписі, не заперечувалось позивачем, та саме по собі не свідчить про протиправність прийнятого поліцейським рішення по суті.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березанського міського суду Київської області від "12" грудня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко С.Б. Шелест