Справа № 460/14892/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2023 року м. Рівне №460/14892/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій.

Позивач, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9542/17000708 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 941447,74грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9541/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 4080грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9539/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1307566,25грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9545/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору в сумі 78453,98грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9547/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9546/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9548/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з єдиного податку в розмірі 276293,29грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9549/17000708 від 05.10.2021 на суму 134334,20грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №9551/17000708 від 05.10.2021 на суму 13433,42грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 30.08.2021 по 03.09.2021 ГУ ДПС у Рівненській області проводилася документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2019 по 28.01.2021 на підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 30.08.2021 №1607-п. Зазначеною перевіркою встановлено заниження суми єдиного податку за 2019 рік на 221034,63грн, неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2020р. та ліквідаційної за 2021р., неведення обліку доходів та витрат, незабезпечення зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання та ненадання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 941447,74грн, в тому числі за 2020р. на 941447,74грн, подання з недостовірними даними звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020рік, заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 134334,20грн, в т.ч. за 2020р. на 134334,20грн, заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1046053грн, в тому числі за січень-лютий 2020р. на 218892грн, за березень 2020р. на 74997грн, за квітень 2020р. на 44грн, за травень 2020р. на 46грн, за грудень 2020р. на 752074грн, неподання податкових декларації з ПДВ за січень-лютий 2020р., березень 2020р., квітень 2020р., травень 2020р., червень 2020р., липень 2020р., серпень 2020р., вересень 2020р., жовтень 2020р., листопад 2020р., грудень 2020р., січень 2021р., заниження суми військового збору на 78453,98грн, в т.ч. за 2020р. на 78453,98грн., неподання довідки за формою 20-ОПП щодо повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за терміном подання з 11 жовтня 2019р. по 24 жовтня 2019р., неподання повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди приміщення за терміном подання з 29 січня 2021р. по 11 лютого 2021р. Позивач вважає вказані висновки податкового органу про заниження податкових зобов`язань безпідставними, а винесені на їх підставі податкові повідомлення-рішення, вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій неправомірними.

Ухвалою суду від 05.11.2021 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.11.2021 продовжено ФОП ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 05.11.2021.

Ухвалою суду від 05.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.02.2022, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що проведеною перевіркою встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1 у перевірений період господарських операцій та отримання доходів шляхом здійснення виду діяльності, відмінного від зазначеного в реєстрі платників єдиного податку. У зв`язку з наведеним, позивачем не відображено в рядку 07 декларації платника єдиного податку за період з 01.11.2019 по 31.12.2020 доходи від здійснення таких операцій в сумі 1484697,55грн та не оподатковано за ставкою 15% (рядок 09 Декларації), чим занижено єдиний податок на суму 222704,63грн. Окрім того, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності за період з 01.01.2020 по 28.01.2021, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено оподаткуваний дохід на загальну суму 5230265,23грн. Починаючи з 01.01.2020 позивач на виконання вимог п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України зобов`язаний був перейти на загальну систему оподаткування. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення вимог п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177, п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України, а саме: занижено суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на суму 941447,74грн, в тому числі за 2020р. на суму 941447,74грн. Окрім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за результатами перевірки встановлено заниження суми єдиного внеску на суму 134334,20 грн. Крім того, ФОП ОСОБА_1 підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ з 11.01.2020. Відповідно, позивачем за період з січня по грудень 2020р. занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1046053,00грн. Отже, прийняті за наслідками проведення перевірки податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є правомірними. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Підготовче засідання у справі 03.02.2022 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. Ухвалою суду від 11.02.2022 відкладено підготовче засідання на 15.03.2022.

Ухвалою суду від 15.03.2022 відкладено підготовче засідання на 12.04.2022.

Ухвалою суду від 12.04.2022 розгляд справи відкладено до закінчення в Україні воєнного стану.

Ухвалою суду від 11.08.2022 призначено підготовче засідання на 27.09.2022.

14.09.2022 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

У підготовчому засіданні 27.09.2022 судом оголошено перерву до 01.11.2022.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкладено підготовче засідання на 17.11.2022.

У судовому засіданні 17.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.12.2022.

У судовому засіданні 08.12.2022 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заяву про зміну підстав позову, відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У період з 30.08.2021 по 03.09.2021 ГУ ДПС у Рівненській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2019 по 28.01.2021 на підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 30.08.2021 №1607-п.

За наслідками проведення документальної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області складено акт перевірки від 10.09.2021 №5894/17-00-07-08/ НОМЕР_1 .

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- ч.2 пп.293.4 ст.293 Податкового Кодексу України, а саме заниження суми єдиного податку за 2019 рік на 221 034,63грн;

- пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п. 177.5, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2020р. та ліквідаційної за 2021р;

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.36.1 ст. 36, п.44.1, п.44.3 ст.44, п.176.1 ст.176, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України неведення обліку доходів та витрат, незабезпечення зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання та не надання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177, пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового Кодексу України, а саме: заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на загальну суму 941447,74грн, в тому числі за 2020р. на 941 447,74 грн;

- ч.4 п.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та п.3.2 р.3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником податку звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020рік поданий до контролюючого органу з недостовірними даними;

- п.2 ч.І ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами і доповненнями, а саме: заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 134334,20грн, в т.ч. за 2020р. на 134334,20грн;

- п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п. 185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.194.1.1 п.194.1 ст.194 Податкового кодексу України, а саме заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 1046053 грн, в тому числі в тому числі за січень-лютий 2020р. на 218892грн, за березень 2020р. на 74997грн, за квітень 2020р. на 44грн, за травень 2020р. на 46грн, за грудень 2020р. на 752074грн;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 Податкового Кодексу України, а саме неподання податкових декларації з ПДВ за січень-лютий 2020р., березень 2020р., квітень 2020р., травень 2020р., червень 2020р., липень 2020р., серпень 2020р., вересень 2020р., жовтень 2020р., листопад 2020р., грудень 2020р., січень 2021р.;

- підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме заниження суми військового збору на 78453,98грн, в т.ч. за 2020р. на 78453,98грн;

- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462) із змінами та доповненнями - неподання Довідки за формою 20-ОПП щодо повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність по терміну подачі 11 жовтня 2019р. по 24 жовтня 2019р.;

- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, п.8.2, п.8.5 розд.VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 №462) із змінами та доповненнями - неподання повідомлення за формою №20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди приміщення по терміну подачі з 29 січня 2021р. по 11 лютого 2021р.

На підставі висновків акта перевірки від 10.09.2021 №5894/17-00-07-08/ ГУ ДПС у Рівненській області було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9542/17000708 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 941447,74грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9541/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в розмірі 4080грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9539/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1307566,25грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9545/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з військового збору в сумі 78453,98грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9547/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9546/17000708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020грн;

- податкове повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9548/17000708 про збільшення грошового зобов`язання з єдиного податку в розмірі 276293,29грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9549/17000708 від 05.10.2021 на суму 134334,20грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №9551/17000708 від 05.10.2021 на суму 13433,42грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу та рішенням про застосування штрафних санкцій протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п.291.2, 291.3 ст.291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Пункт 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно п.291.5 ст. 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп:

суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють:

1) діяльність з організації, проведення азартних ігор, лотерей (крім розповсюдження лотерей), парі (букмекерське парі, парі тоталізатора);

2) обмін іноземної валюти;

3) виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин);

4) видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення (крім виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);

5) видобуток, реалізацію корисних копалин, крім реалізації корисних копалин місцевого значення;

6) діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України "Про страхування", сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу;

7) діяльність з управління підприємствами;

8) діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж;

9) діяльність з продажу предметів мистецтва та антикваріату, діяльність з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва, предметами колекціонування або антикваріату;

10) діяльність з організації, проведення гастрольних заходів.

Відповідно до п.291.7 ст. 291 Податкового кодексу України, для цілей цієї глави під побутовими послугами населенню, які надаються першою та другою групами платників єдиного податку, розуміються такі види послуг:

1) виготовлення взуття за індивідуальним замовленням;

2) послуги з ремонту взуття;

3) виготовлення швейних виробів за індивідуальним замовленням;

4) виготовлення виробів із шкіри за індивідуальним замовленням;

5) виготовлення виробів з хутра за індивідуальним замовленням;

6) виготовлення спіднього одягу за індивідуальним замовленням;

7) виготовлення текстильних виробів та текстильної галантереї за індивідуальним замовленням;

8) виготовлення головних уборів за індивідуальним замовленням;

9) додаткові послуги до виготовлення виробів за індивідуальним замовленням;

10) послуги з ремонту одягу та побутових текстильних виробів;

11) виготовлення та в`язання трикотажних виробів за індивідуальним замовленням;

12) послуги з ремонту трикотажних виробів;

13) виготовлення килимів та килимових виробів за індивідуальним замовленням;

14) послуги з ремонту та реставрації килимів та килимових виробів;

15) виготовлення шкіряних галантерейних та дорожніх виробів за індивідуальним замовленням;

16) послуги з ремонту шкіряних галантерейних та дорожніх виробів;

17) виготовлення меблів за індивідуальним замовленням;

18) послуги з ремонту, реставрації та поновлення меблів;

19) виготовлення теслярських та столярних виробів за індивідуальним замовленням;

20) технічне обслуговування та ремонт автомобілів, мотоциклів, моторолерів і мопедів за індивідуальним замовленням;

21) послуги з ремонту радіотелевізійної та іншої аудіо- і відеоапаратури;

22) послуги з ремонту електропобутової техніки та інших побутових приладів;

23) послуги з ремонту годинників;

24) послуги з ремонту велосипедів;

25) послуги з технічного обслуговування і ремонту музичних інструментів;

26) виготовлення металовиробів за індивідуальним замовленням;

27) послуги з ремонту інших предметів особистого користування, домашнього вжитку та металовиробів;

28) виготовлення ювелірних виробів за індивідуальним замовленням;

29) послуги з ремонту ювелірних виробів;

30) прокат речей особистого користування та побутових товарів;

31) послуги з виконання фоторобіт;

32) послуги з оброблення плівок;

33) послуги з прання, оброблення білизни та інших текстильних виробів;

34) послуги з чищення та фарбування текстильних, трикотажних і хутрових виробів;

35) вичинка хутрових шкур за індивідуальним замовленням;

36) послуги перукарень;

37) ритуальні послуги;

38) послуги, пов`язані з сільським та лісовим господарством;

39) послуги домашньої прислуги;

40) послуги, пов`язані з очищенням та прибиранням приміщень за індивідуальним замовленням.

Згідно з п.292.9 ст.292 Податкового кодексу України, доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

Пункт 292.13 ст.292 Податкового кодексу України, дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Згідно п.292.16 ст.292 Податкового кодексу України, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

Відповідно до п.293.2 ст.293 Податкового кодексу України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України встановлено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Відповідно до п.294.3 ст. 294 Податкового кодексу України, для суб`єктів господарювання, які перейшли на сплату єдиного податку із сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, що настає за наступним податковим (звітним) кварталом, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку, і закінчується останнім календарним днем останнього місяця такого періоду.

Згідно з п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

За приписами пп.296.1.2 та 296.1.3 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів та витрат за формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів та витрат такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги. Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи) використовують дані спрощеного бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з урахуванням положень пунктів 44.2, 44.3 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до наведених норм, з моменту переходу на спрощену систему оподаткування у позивача виник обов`язок щодо ведення податкового обліку та подання податкових декларацій згідно з нормами, що встановлюють права та обов`язки для платників податків, які використовують спрощену систему оподаткування.

Водночас, статтею 177 Податкового кодексу України врегульовано порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Вимоги щодо податкової звідності для фізичних осіб-підприємців, що перебувають на загальній системі оподаткування встановлено підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до пп.165.1.36 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Поряд з цим, пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Отже, у разі застосування платником податку спрощеної системи оподаткування, виключається обов`язок останнього розраховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, що отримані в результаті господарської діяльності.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок невідповідності платника єдиного податку четвертої групи вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 19.06.2020 у справі N2040/6313/18, у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №808/4202/17, у постанові Верховного Суду від 22.07.2022 №818/2056/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, норми абзацу другого п.299.11 статті 299 Податкового кодексу України чітко встановлюють право контролюючого органу на донарахування податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених главою 11 розділу II цього Кодексу від сплати яких звільнявся платник податку тільки для платнику єдиного податку четвертої групи. Право на донарахування таких податків для платника єдиного податку 1-3 групи вказана норма не містить.

Відповідно до пп.9 п.299.7. ст.299 Податкового кодексу України, до реєстру платників єдиного податку вноситься дата анулювання реєстрації.

Як встановлено судом та не заперечувалося відповідачем, ФОП ОСОБА_1 в період з 01.11.2019 по 28.01.2021 перебував на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з офіційними відомостями з Реєстру платників єдиного податку, дата виключення з реєстру ОСОБА_1 28.01.2021 (що є датою припинення реєстрації як фізичної особи-підприємця за власним рішенням).

Жодного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ГУ ДПС у Рівненській області не приймалося та такого відповідачем суду не надано.

Як вже зазначав суд, способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків 1-3 групи не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку. Проте, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Таким чином, оскільки на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2020, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення відповідача щодо донарахування позивачу сум єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість та штрафних санкцій є протиправними.

ФОП ОСОБА_1 був платником єдиного податку до 28.01.2021, тобто до дати припинення підприємницької діяльності.

Оскільки позивач перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, податковий облік вівся у спрощеній формі. Дані податкових декларацій формувалися на підставі банківських виписок, так як весь дохід позивач отримував шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок. Відтак, підтверджувати дані податкового обліку будь-якими первинними документами у позивача не було обов`язку в силу вимог ст.296 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, суд, вирішуючи справу, врахував висновки щодо застосування ст.299 Податкового кодексу України, викладені в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №808/4202/17, від 22.07.2022 №818/2056/18.

Як свідчать матеріали справи, за період, що охоплювався перевіркою, позивачем було подано до ГУ ДПС у Рівненській області наступні податкові декларації: податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за період з 01.11.2019 по 31.12.2019 від 03.02.2020 №9018994; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за 2020 рік від 23.01.2021 №3845327; податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за період з 01.01.2021 по 28.01.2021 року від 31.08.2021 №.

Усі вказані декларації було прийнято відповідачем, що підтверджується актом перевірки від 10.09.2021 №5894/17-00-07-08/ НОМЕР_1 .

Проте, під час перевірки відповідач дійшов висновку, що з 01.01.2020 анульовується реєстрація позивача як платника єдиного податку та з цієї ж дати він є платником інших податків та зборів, встановлених Податковим кодексом України для фізичних осіб-підприємців. Вказаний висновок міститься у пункті 2.2.1. акта перевірки.

Враховуючи зазначену обставину, податковим органом здійснено перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства, що застосовується до платників податків, що перебувають на загальній системі оподаткування за весь період, що охоплювався перевіркою.

Поряд з цим, на час перевірки реєстрацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 у встановленому законом порядку анульовано не було, у контролюючого органу були відсутні підстави здійснювати перевірку правильності визначення валового доходу та витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, оскільки такий порядок визначення доходу, що підлягає оподаткуванню, не передбачено для платників єдиного податку 2 групи.

Вказаний висновок стосується й порушення позивачем вимог закону щодо подання податкової звітності, встановлених пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, адже зазначена норма не підлягає застосуванню щодо ведення податкового обліку та звітності платниками єдиного податку другої групи.

Враховуючи той факт, що у період із 01.11.2019 по 28.01.2021 та на час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований платником єдиного податку 2 групи та при визначенні доходу керувався нормами п.292.1 ст.292 Податкового кодексу України, підстави для розрахунку чистого оподатковуваного доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за статтею 177 Податкового кодексу України були відсутні.

Також, у позивача був відсутній обов`язок ведення податкового обліку та звітності на загальних підставах, адже вся податкова звітність подавалася згідно з вимогами, встановленими для платників єдиного податку та приймалася відповідачем.

Отже, відповідач протиправно здійснив розрахунок суми чистого оподатковуваного доходу у порядку розрахунку різниці між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю позивача за період, у якому такий розрахунок доходу мав здійснюватися за іншими правилами.

Згідно з абз.1 пп.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.51, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 Кодексу.

Оскільки пп.165.1.36 п.165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування, не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, то, відповідно, категорія осіб, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, звільняються від нарахування та сплати військового збору.

Згідно з п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Відповідно до п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Отже, такі фізичні особи-підприємці не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести облік доходів у відповідності з урахуванням вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України. Водночас, такі фізичні особи-підприємці повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 Податкового кодексу України).

Документами, що підтверджують дохід фізичної особи-підприємця, є документи, що підтверджують надходження коштів на поточний рахунок в банку або надходження готівкових коштів.

Підпунктом 181.1 ст.181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Підпунктом п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України встановлено, що у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

За приписами п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Враховуючи встановлені обставини справи, у позивача в охопленому перевіркою періоді був відсутній обов`язок нараховувати та сплачувати податок на додану вартість відповідно до норм Податкового кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.10.2021 №9542/17000708, №9541/17000708, №9539/17000708, №9545/17000708, №9547/17000708, №9546/17000708, №9548/17000708 є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується єдиного соціального внеску, то згідно з ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 цього Закону, для фізичних осіб - підприємців базою нарахування єдиного внеску є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному - кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Оскільки судом встановлено факт відсутності заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2020 рік, то податковий орган неправомірно здійснив перерахунок і донарахував єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розмірі в 22% на різницю між фактичним доходом та доходом, зазначеним позивачем у звітах.

Отже, висновок відповідача про заниження позивачем суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 134 334,20грн, в тому числі за 2020 рік на 134 334,20 грн, є необґрунтованим та безпідставним.

За наведеного, є протиправною та підлягає скасуванню вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9549/17000708 від 05.10.2021 на суму 134 334,20грн.

З цих же підстав є протиправним та підлягає до скасування і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску №9551/17000708 від 05.10.2021 на суму 13 433,42грн.

Щодо висновку про порушення п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та п.8.2, 8.5 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, суд зазначає таке.

Згідно з п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до п.8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (далі Порядок №1588), об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Згідно з п.8.5 Порядку №1588, у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою №20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.

При цьому, в разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація щодо такого об`єкта оподаткування надається в повідомленні двома рядками, а саме: в одному рядку зазначається інформація про закриття об`єкта оподаткування, призначення якого змінюється, у другому - оновлена інформація про об`єкт оподаткування, який створено чи відкрито на основі закритого, при цьому ідентифікатор об`єкта оподаткування змінюється.

Так, наведені вище норми законодавства не зобов`язують фізичних осіб-підприємців у разі припинення підприємницької діяльності подавати повідомлення форми 20-ОПП, а тому твердження податкового органу про необхідність подання повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування платником податку за терміном подання з 11.10.2019 по 24.10.2019, з 29.01.2021 по 11.02.202 суд вважає таким, що не ґрунтується на нормах закону.

Згідно з п.1.4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №395 14.03.2013 (чинного на момент проведення перевірки) (далі Порядок №395), результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів (п.1.7 Порядку №395).

Вимоги щодо відображення в акті перевірки фактів порушення податкового законодавства, встановлених контролюючим органом наведено у пп.2.3.2.2 п.п.2.3 п.2 Порядку №395, зокрема, щодо чіткого викладення змісту порушення з посиланням на конкретні пункти і статті, зазначення первинних документів, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, та доказів, що підтверджують наявність факту порушення.

Проте, як свідчать матеріали справи, в акті документальної перевірки не викладені всі суттєві обставини фінансово- господарської діяльності платника податку, які стосуються фактів виявлених порушень податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображено і в частині першій статті 5 КАС України, згідно з якою кожна людина має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, в разі звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен дати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення і перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і які закріплені в ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У спірних правовідносинах відповідач не виконав покладений на нього обов`язок, а саме не довів правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій.

Отже, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 11350,00грн, сплачений згідно з квитанцією №0.0..1 від 24.12.2021.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 05 січня 2021 року за №9542/17000708, №9541/17000708, №9539/17000708, №9545/17000708, №9547/17000708, №9546/17000708, №9548/17000708.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 05.10.2021 №Ф-9549/17000708.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.10.2021 №9551/17000708.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати із сплати судового збору в сумі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ідентифікаційний код ВП 44070166).

Рішення складено 10 лютого 2023 року.

Суддя О.М. Дудар