Справа № 140/253/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/253/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1967 по 30.06.1971) та періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964 та відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою від 14.11.2022; зобов`язання провести з 14.11.2022 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1967 по 30.06.1971) та період проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, чи враховано до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби. Якщо ні, то просив зарахувати дані періоди до страхового стажу та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Проте, з отриманої відповіді ГУ ПФУ у Волинській області від 24.11.2022 №9816-9248/П-02/8-0300/22 позивачу стало відомо, що за матеріалами його пенсійної справи тривалість страхового стажу складає 47 років 7 місяців 16 днів, з них: 35 років 20 днів стаж роботи на посаді судді та до стажу роботи на посаді судді не враховано половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби у зв`язку з відсутністю на те правових підстав. З такими діями відповідача ОСОБА_1 категорично не погоджуюсь, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Згідно із вимогами статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ (далі - Закон №2453-VІ) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень даного Закону, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Так, абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вважає, оскільки стаж роботи на посаді судді становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає право на відставку, враховується також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. На підставі вищевикладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України (а.с.34).

03.02.2023 до Волинського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №0300-0902-8/4085 від 26.01.2023, відповідно до змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечив (а.с.36-38). В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що перерахунок довічного грошового утримання позивачу було здійснено на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 по справі 140/11641/20, яке набрало законної сили 09.10.2020. В результаті проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 склав 181170,60 грн. (застосовано величину 80% грошового утримання працюючого судді) .

Приймаючи таке рішення відповідач керувався нормами чинного законодавства, зокрема.

Відповідно до статті 137 Закону України №1402 до стажу судці зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Також до стажу роботи зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно норми передбаченої частиною шостою статті 69 Закону України № 1402 стажем професійної діяльності у сфері права є стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

З врахуванням наведених норм Закону України №1402 до суддівського стажу при проведенні перерахунку довічного грошового утримання з 19.02.2020 не враховано строкову службу та навчання у ВУЗІ.

Отже, суддівський стаж позивача становить 35 років, відповідно до цього щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 розраховано виходячи з 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Також зазначає, що визначення відсотка розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону України № 1402 не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивача згідно з чинними нормами Закону України №1402, не є меншим ніж той, який був йому встановлений на час попереднього перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, а дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового отримання позивача не можна вважати протиправними, оскільки він діяв виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.

Також у додатках до відзиву суду надано для огляду пенсійну справу позивача.

У відповідності до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошового утримання, і ця обставина не є спірною.

Позивач працював у судовій системі України на посаді судді. Постановою Верховної Ради України №19-V від 21.07.2006 року позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом В.о. голови Апеляційного суду Волинської області №78 від 31.07.2006 позивач був звільнений з посади судді та заступника голови Апеляційного суду Волинської області та виключений зі складу Апеляційного суду Волинської області.

Як слідує з матеріалів справи 28.10.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити, чи врахованого до мого стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби. Якщо ні, то просив зарахувати дані періоди до мого страхового стажу та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (а.с.28-29.

Повторно з аналогічної заявою ОСОБА_1 звернувся до відповідача 14.11.2022 (а.с.30).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 24.11.2022 №9816-9248/П-02/8-0300/22 повідомило позивача, що за матеріалами пенсійної справи тривалість страхового стажу складає 47 років 7 місяців 16 днів, з них: 35 років 20 днів стаж роботи на посаді судді. До стажу роботи на посаді судді не враховано половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1967 по 30.06.1971 та періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964, у зв`язку з відсутністю на те правових підстав (а.с.31-32).

Вважаючи, дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті (з 01.09.1967 по 30.06.1971) та періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964 та відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою від 14.11.2022 протиправними ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII (далі також - Закон №1402-VIII від 02.06.2016, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звільнення позивача) встановлено, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІІ від 02.06.2016, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ (в редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Волинського обласного суду) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Волинського обласного суду) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, на час призначення ОСОБА_1 суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося частиною 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ та Указом Президента України за №584/95, які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Також, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» за № 865 від 03.09.2005 (в редакції чинній, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України за №1097 від 01.12.2010) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховується, крім суддівського стажу, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, іншого стажу, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не передбачено.

Вказаний висновок узгоджується із правою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі №559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі №426/12415/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, від 20 квітня 2021 року №344/5707/19.

Як слідує із копії трудової книжки позивача № НОМЕР_1 а також копії диплому з відзнакою НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 01.09.1967 по 30.06.1971 навчався у Харківському юридичному інституті (а.с.15, 27).

Також з копії трудової книжки позивача слідує, що у період з 30.09.1960 та 03.11.1964 ОСОБА_1 служив в рядах Радянської армії (а.с.13). Дані фактичні обставини також підтверджуються копією військового квитка позивача НОМЕР_3 (а.с.17-24).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1967 по 30.06.1971 та календарного періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 та 03.11.1964.

Посилання відповідача на рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів за № 1402-VІІІ від 02.06.2016, та наявності у зв`язку з цим з 18.02.2020 підстав для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці відповідно до статті 142 Закону №1402, суд не приймає до уваги, оскільки суд в силу приписів пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1967 по 30.06.1971 та періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964, та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою від 14.11.2022.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1967 по 30.06.1971 календарного періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964, та провести позивачу з 14.11.2022 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 243-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1967 по 30.06.1971 та періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964, та проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з заявою від 14.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1967 по 30.06.1971 календарного періоду проходження строкової військової служби з 30.09.1960 по 03.11.1964, та провести ОСОБА_1 з 14.11.2022 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський