Справа № 500/4544/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4544/22

09 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, скасування рішення у частині та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням другої групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", скасувати рішення Міністерства оборони України від 19 травня 2017 року у частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням другої групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.04.2007 йому вперше встановлена третя група інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Позивач вказав, що у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, згідно пункту 3 статті 41 Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", статті 16 Закону України №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році", йому була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 42336,00 гривень; документи щодо виплати одноразової допомоги подавались через управління Західного оперативного командування. Звернув увагу суду на тому, що 14.03.2017 позивачу встановлена друга група інвалідності у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Однак, зазначив, що Протоколом від 19 травня 2017 року № 50 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, дійшла висновку про відмову у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги особам, у яких відбулася зміна групи інвалідності, її причинного зв`язку або відсотка втрати працездатності понад дворічний термін з часу первинного її встановлення, а саме: 26. Підполковнику у запасі ОСОБА_1 , звільненому 30.09.2006, якому згідно з довідкою МСЕК серії ТЕР № 127045 від 10.04.2007 первинно встановлено III групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а під час повторного огляду згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0810409 від 14.03.2017 змінено на II групу інвалідності внаслідок зазначеної причини. Допомога у зв`язку з встановленням III групи інвалідності виплачена в сумі 42336 грн. Зміна з III групи інвалідності на ІІ відбулась понад дворічний термін. Позивач вважає такі дії протиправними, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Позивач просить врахувати, що в разі якщо інвалідність особі була вперше встановлена до 01.01.2014, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується.

Ухвалою суду від 09.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 26 протокол №50 від 19.05.2017) правомірно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Вказав, що позивачем не було надано до комісії оригінал та/або копію документу, який б свідчив про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженог постановою КМ України від 25 грудня 2013 року №975; відсутні такі документи, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, каліцтва) і в особовій справі позивача. Просить врахувати, що з даного приводу представником Міністерства оборони України зроблено запит в архів, та після отримання цих документів та в разі наявності необхідності вони будуть надані до суду. Вказав, що у послужному списку (що міститься в особовій справі) позивача відсутні записи про травмування ОСОБА_1 у 1983 році. Окрім цього, зазначив, що в особовій справі відсутні будь - які медичні документи щодо проходження лікування ОСОБА_1 після отриманої у 1983 році травми (виписка з карти стаціонарного та/або амбулаторного лікування, витяг з рішення військово - лікарської комісії 1983 року тощо). Також, вважає, що позивач протягом життя міг отримувати інші травми плеча, що могли спричинити погіршення стану його здоров`я та встановлення групи інвалідності. Звернув увагу суду на тому, що первинний раз встановлено ІІІ групу інвалідністю 10.04.2007, а 14.03.2017 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ №0810409 від 14.03.2017), тобто понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.

Ухвалою суду від 08.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Частиною п`ятою ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством країни для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Позивач проходив військову службу у період з 05.08.1981 по 30.09.2006, що вбачається з довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №К/123 від 26.09.2022, Військового квитка серії НОМЕР_2 .

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 392 від 28.09.2006 позивача було звільнено з військової служби у відставку за пунктом 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України» з правом носіння військової форми одягу.

Наказом по управлінню Західного оперативного командування (по стройовій частині) №112 від 29.09.2006 позивача 30.09.2006 виключено зі списків особового складу управління оперативного командування, усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки до Акта огляду МСЕК серії ТЕР №127045 позивачу встановлено третю групу інвалідності (травма пов`язана з виконанням обов`язків в/служби); інвалідність встановлена на строк до 01.05.2008. В даній довідці зазначено, що огляд проведений вперше, дата чергового переогляду 10.04.2008.

У відповідності до довідки до Акта огляду МСЕК серії АВ серії АВ 0810409, позивачу встановлено другу групу інвалідності (травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби); інвалідність встановлена на строк до 01.04.2019.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №10/2/3354 від 12.05.2017 позивача повідомлено про те, що документи на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 ІНФОРМАЦІЯ_4 оформлені та вих.№10/2/3134 від 03.05.2017 направлені у Департамент фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішень стосовно її виплати, створеною там відповідною Комісією.

Як слідує зі змісту листа ІНФОРМАЦІЯ_5 №11/1/163 від 12.01.2022, протоколом від 19.05.2017 №50 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянувши подані документи, на підставі пункту 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, дійшла висновку про відмову у здійсненні доплати одноразової грошової допомоги особам, у яких відбулася зміна групи інвалідності, її причинного зв`язку або відсотка втрати працездатності понад дворічний термін з часу первинного її встановлення ОСОБА_1 , звільненому 30.09.2006, якому згідно з довідкою МСЕК серії ТЕР № 127045 від 10.04.2007 первинно встановлено III групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а під час повторного огляду згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0810409 від 14.03.2017 змінено на II групу інвалідності внаслідок зазначеної причини; допомога у зв`язку з встановленням III групи інвалідності виплачена в сумі 42336,00 грн.; зміна з III групи інвалідності на II відбулася понад дворічний термін.

Крім цього, згідно довідки до Акта огляду МСЕК серії 12ААБ, №474118, позивачу встановлено другу групу інвалідності (травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби); дата чергового огляду - довічно.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням другої групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (тут і надалі Закон № 2011-XII), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (ч. 2 ст. 16-2 Закону № 2011-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 16-3 ( редакція статті станом на день зміни позивачу з ІІІ групи інвалідності на ІІ групу інвалідності -14.03.2017), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок 975, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 335, яка застосовується з 01.01.2017 та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 334, яка застосовується з 24.04.2019).

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності (абз. 2 п. 3 Порядку № 975).

Відповідно до п. 8 Порядку № 975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку повторним оглядом та зміною групи інвалідності, безпосередньо пов`язане з датою встановлення групи інвалідності вперше.

З матеріалів справи слідує, що позивача звільнено з військової служби з 30.06.2006; 10.04.2007 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серії НОМЕР_3 від 10.04.2007); 14.03.2017 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ №0810409 від 14.03.2017).

Допомога у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 42336,00 грн. При цьому зміна з ІІІ групи інвалідності на ІІ відбулася понад дворічний термін.

Отже, за встановлених обставин справи, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки з часу первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (10.04.2007) та до часу встановлення ІІ групи інвалідності (14.03.2017) минуло більше двох років, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні йому одноразової грошової допомоги.

Аналогічні правові висновки щодо застосування наведених вище правових норм, викладено у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 справа № 806/2187/18, від 15.07.2020 справа № 240/10153/19, від 02.12.2020 № 1.380.2019.00695, від 04.12.2020 справа № 260/1173/19, від 24.03.2021 справа 826/6671/16.

Щодо покликання позивача на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, то суд апеляційної інстанції вважає, що таке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на наступне. Так, згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України, статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі приписи, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із резолютивної частини цього рішення від 06.04.2022 видно, що пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами, визнаний неконституційним та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, станом на момент прийняття відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, яка оформлена протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №50 від 19.05.2017, пункт 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був чинним, оскільки такий втратив чинність лише з 06.04.2022.

За наведених вище обставин у сукупності та оцінюючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване у даній справі рішення та відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням другої групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

Частиною першою та другою ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини другої ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Повне судове рішення складено та підписано 09 лютого 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ); відповідач-Міністерство оборони України (місцезнаходження:проспект Повітрофлотський, 6, Київ 168,03168 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.