Справа № 620/15416/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "08" серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12 липня 2021 року № Ф-4652-13.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період, вказаний у вимозі, працювала найманим працівником та єдиний внесок за неї сплачував роботодавець.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від "08" серпня 2022 р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 14.04.2021 №1447/24-06-23 у розмірі 10205,97 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-4652-13 зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 10205,97 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність вимоги ГУ ДПС у Чернігівській області від 12.07.2021 №Ф-4652-13, оскільки позивача не здійснювала підприємницьку діяльність та не отримувала дохід від такої діяльності, а також припинила свою діяльність, що підтверджується даними податкового органу стану платника податків, а тому були відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також суд першої інстанції, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 14.04.2021 №1447/24-06-23 у розмірі 10205,97 грн, як такого, що ухвалено безпідставно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що ОСОБА_1 , не виконано самостійно обов`язки платника єдиного внеску, як наслідок в ІКП обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка несплачена позивачем.

Також скаржник зазначив, що та обставина, що позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець та одночасно була найманим працівником не впливає па правомірність нарахування їй єдиного внеску як фізичній особі-підприємцю та не звільняє від обов`язку зі сплати такого внеску у встановлених законом порядку та розмірі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 01.07.2005, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 з 11.08.2014 позивачка працює у ТОВ «Аптека низки ліків» (а.с.14-15).

У період з 10.02.2018 по 26.04.2019, за який нараховано суми єдиного внеску, за неї здійснювались відрахування єдиного соціального внеску роботодавцем, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" від 17.09.2020 (а.с.17-19).

18.04.2019 згідно із рішенням припинила підприємницьку діяльність (а.с. 12, 20-22).

14.04.2021 Головним управління Державної податкової служби у Чернігівській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № у розмірі 10205,97 грн., в т.ч. штрафу у розмірі 4206,20 грн та пені у розмірі 5999,77 грн., за період з 10.02.2018 по 26.04.2019 (а.с.87).

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2021 №Ф-4652-13, якою ОСОБА_1 нараховано суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 10205,97 грн., з яких 4206,20 грн штраф і 5999,77 грн. пеня (а.с.7)

Вважаючи вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернулась до суду з позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464-VI (надалі-Закон №2464-VI).

Приписами ст.2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону №2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у п.1,4,5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Наказом від 24.11.2014р. №1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі-Порядок №1162).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016р., надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком №1162 (п.2 розділу І Порядку №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.1,4,5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI (п.3 розділу І Порядку №1162).

За правилами п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, у зв`язку із внесеними до Закону №2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01.01.2017 виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.

Відповідно до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону № 2464 днем сплати єдиного внеску вважається:

- у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

- у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа та переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464). Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.

Приписами абз.2 п.2 розділу VI Інструкції №449 визначено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з інтегрованою карткою платника АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 за платежем 71040000 (єдиний соціальний внесок) нараховано розрахункову суму єдиного внеску:

за 2017 рік в сумі 8 448,00 гри. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн.*22%=704,00 грн. х 12 міс. = 8448,00 грн);

за 2018 рік в сумі 9828,72 гри. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%=819,06 грн. х 12 міс. = 9828,72 грн.) рівними частинами по 2457,18 грн. поквартально по терміну сплати 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019);

за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць 2019 році 4173 грн.*22%=918,06 грн. х 3 міс. = 2754,18 грн.) по терміну сплати 19.04.2019).

Усього заборгованість за період з 2017 року по І квартал 2019 року становила 21030,90 грн.

07.11.2018 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3425-53, якою ОСОБА_1 нараховано суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн. (а.с.85)

23.04.2019 відбулось часткове погашення боргу на загальну суму 15819,54 грн. Станом на 23.04.2019 борг платника становив 5 211,36 грн.

26.04.2019 борг позивачем сплачено повністю.

Отже, після погашення боргу 26.04.2019, на підставі частини десятої та пункту 2 статті 25 Закону № 2464-VI за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 4 206,20 грн. та нараховано пеню в розмірі 5 999,77 грн. за період з 10.02.2018 по 26.04.2019 згідно з рішенням від 14.04.2021 № 1447/24-07-23 на загальну суму штрафів та пені складає 10205,97 грн.

Проте, 18.04.2019 ОСОБА_1 згідно із рішенням припинила підприємницьку діяльність.

Колегія суддів зазначає, що 13.05.2020 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» за №592-ІХ. Цей Закон набирав чинності з 1 січня 2021р., крім п.5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме: 03.06.2020р.

Так, відповідно до п.5 розділу 1 Закону України від 13 травня 2020р. №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників» (надалі - Закон №592-ІХ) внесені зміни до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» внесені зміни у розділі VIII «Прикінцеві та перехідні положення», зокрема:

- п.9-15 - Підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників":

- платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників". Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше;

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску зазначеної звітності (якщо відповідна звітність не була подана раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) протягом періоду з 1 січня 2017р. до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників";

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 01.07.2005, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис, проте з 11.08.2014 працює у ТОВ «Аптека низки ліків» згідно трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.14-15).

Тобто, у період з 10.02.2018 по 26.04.2019, за який нараховано суми єдиного внеску, за неї здійснювались відрахування єдиного соціального внеску роботодавцем, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 "Індивідуальні відомості про застраховану особу" від 17.09.2020 (а.с.17-19).

18.04.2019 ОСОБА_1 подала заяву до державного реєстратора разом із документами для проведення реєстраційної дії «державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням». Того ж дня до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений вказаний запис, в тому числі про припинення підприємницької діяльності позивача. (а.с. 12, 20-22).

За обліковими даним податкового органу стан платника податків « 11» припинено, але не знято з обліку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки ОСОБА_1 18.04.2019 припинила підприємницьку діяльність, то податковий орган безпідставно в рішенні від 14.04.2021 №1447/24-06-23 зазначив кінцевий період - 26.04.2019, тобто поза терміном перебування позивача на обліку, як фізичної особи-підприємця, у зв`язку з чим, рішення від 14.04.2021 №1447/24-07-23 про нарахування штрафних санкцій у розмірі 4206,20 грн. та пені у розмірі 5999,77 грн є протиправним.

З огляду на викладене, протиправною є вимога ГУ ДПС у Чернігівській області від 12.07.2021 №Ф-4652-13, адже позивач не здійснювала підприємницьку діяльність та не отримувала дохід від такої діяльності, а також припинила свою діяльність, що підтверджується даними податкового органу стану платника податків, а тому у податкового органу були відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправні дії податкового органу щодо прийняття вимоги ГУ ДПС у Чернігівській області від 07.11.2018 №Ф-3425-53, позаяк позивач не здійснювала підприємницьку діяльність, а добровільна сплата не є визнанням заборгованості. Ця вимога позивачем не оскаржена в судовому порядку, проте, початкові протиправні дії відповідача призвели до подвійної сплати ЄСВ, що стало тяжким фінансовим навантаженням для позивача.

З урахуванням зазначеного та з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, законним та обґрунтованим є рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом редакції, викладеної в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "08" серпня 2022 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-329 КАС України.

Повний текст постанови складено 07.02.2023.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко С.Б. Шелест