Справа № 440/18030/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 р. Справа № 440/18030/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 17.06.22 по справі № 440/18030/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 440/18030/21, зокрема шляхом зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області протягом одного місяця з дати набрання законної сили винесеної ухвали подати звіт про виконання рішення суду першої інстанції у справі №440/18030/21; витребувати від ГУПФУ в Полтавській області письмові пояснення щодо обставин виконання рішення суду у справі № 440/18030/21 разом із наявними доказами на їх підтвердження, а у разі невиконання рішення суду - пояснення щодо причин, які зумовили таке невиконання; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №440/18030/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вона винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви в порядку ст. 382 КАС України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обгрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення; аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства; встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Заявник апеляційної скарги вважає необгрунтованими посилання суду першої інстанції, що з долучених документів ГУПФУ в Полтавській області вчинило дії з виконання рішення суду, в частині зобов`язання: перерахувати пенсію, нарахувати доплату пенсії з 01.12.2019 по 31.03.2022, яка склала 136984,99 грн. Позивач наголошує, що доказів виплати ОСОБА_1 заборгованості пенсії з 01.12.2019 по З1.03.2022 у розмірі 136984,99 грн не надано, а судом першої інстанції не встановлено та не підтверджено. Зазначає, що гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету. У зв`язку з цим, відмова ГУПФУ в Полтавській області у проведенні ОСОБА_1 виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Стверджує, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не проаналізував наведені ОСОБА_1 обставини та докази невиконання рішення суду у даній справі, що набрало законної сили, та безпідставно не врахував, що загальний порядок виконання судових рішень, який встановлено Законом України "Про виконавче провадження", не позбавляє суд права встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 440/18030/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.11.2021 № 45/1600-0207-15.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 51, 63 Закону України №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" №33/37-4/7879 від 22 жовтня 2021 року, а також здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн (п`ятсот гривень).

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 440/18030/21 не оскаржувалося в апеляційному порядку, отже набрало законної сили 25 лютого 2022 року.

12 травня 2022 року до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення разом з доказами її направлення відповідачеві.

Від відповідача надійшла інформація про результати виконання рішення суду, відповідно до якої зазначено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 440/18030/21 позивачу проведено перерахунок пенсії та нарахована заборгованість пенсії за період з 01.12.2019 по 31.03.2022 в розмірі 136984,99 грн облікована в Пенсійному фонді України /а.с. 88-122/ та буде виплачена за наявності відповідного бюджетного фінансування.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", внаслідок невиконання рішення в добровільному порядку. Крім того, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання, матеріали справи також не містять.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Так, статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах регулюється ст. 382 КАС України, якою передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

Суд звертає увагу, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Вказаним правом позивач на даному етапі виконання судового рішення не скористався.

З огляду на матеріали справи, на виконання судового рішення у справі № 440/18030/2021 позивачу проведено перерахунок пенсії, нарахована сума пенсії в збільшеному розмірі, починачи з березня 2022 року та нарахована заборгованість пенсії за період з 01.12.2019 по 31.03.2022 в розмірі 136984,99 грн, яка облікована в Пенсійному фонді України та станом на час розгляду цієї заяви не виплачена.

Відповідач, в свою чергу, пояснюючи причини невиплати заборгованості, вказує, що виплата нарахованих коштів на виконання рішення суду підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, в межах цього спору суд має встановити чи наявні підстави для встановлення судового контролю в тих випадках, коли рішення суду першої інстації про перерахунок пенсії залишається невиконаним в частині виплати нарахованих коштів на виконання рішення суду та виплата таких коштів органом Пенсійного фонду ставиться в залежність від бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що за приписами підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто виплата пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Положеннями статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України вказано, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ, та членам їх сімей згідност. 8 цього Законузабезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено 360 млн грн, які використано в повному обсязі. Бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 1167, в якому також передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду.

У зв`язку з наявністю в матеріалах справи доказів на вжиття відповідачем заходів, спрямованих на виконання рішення суду, зокрема встановлено, що відповідачем нарахована сума заборгованості, становлено новий розмір пенсії, колегія суддів доходить висновку, що часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлене об`єктивними причинами, які не пов`язані з протиправними діями чи бездіяльністю боржника.

Належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення, стягувачем не надано, судом не встановлено.

При цьому виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, а тому в діях Головного управління відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання в повному обсязі судового рішення.

Верховний Суд щодо спірних правовідносин сформував правовий висновок у постановах від 28.02.2019 по справі № 822/1080/17, від 13.06.2018 по справі №757/29541/14-а, згідно з яким невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Отже, невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області судового рішення у справі № 440/18030/21 у частині виплати грошових коштів, а саме: доплати пенсії, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 № 420/70/19 та від 23.04.2020 № 560/523/19.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд зважає на відсутність підстав для встановлення судового контролю, адже встановлення судового контролю в даному випадку жодним чином не вплине на відсутність відповідного фінансового ресурсу в країні.

Отже, доводи апеляційної скарги є не спроможними та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, які хоч частково, але сформульовані за інших мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 по справі № 440/18030/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов