Справа № 380/5747/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5747/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гавінської М.В.,

представниці позивача Денис С.Р.,

представниці відповідача Твердохліб І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлево» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлево» (далі ТОВ «Анлево», позивач) до Львівської митниці Державної митної служби України, у якій позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UА209180/2021/900018/2 від 26.10.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209170/2021/01441 від 26.10.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він не погоджується із оскаржуваними рішеннями відповідача, вважає безпідставно скориговану митну вартість товарів, оскільки наданих відповідачу документів було достатньо для підтвердження достовірності заявленої митної вартості товарів за основним методом.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Вказує, що додані позивачем до митної декларації документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку із цим відповідач вважає, що спірні рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Представником позивача в спростування заперечень відповідача, висловлених у відзиві на позовну заяву, подано до суду відповідь на відзив.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд наступне.

Ухвалою судді від 04.04.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлево» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови залишено без руху. Надано позивачу 10-денний строку з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) або здати в канцелярію суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучити: оригінал документа про доплату судового збору у розмірі 88,00 грн за вимогу немайнового характеру за вказаними в мотивувальній частині ухвали реквізитами; оригінал документа про доплату судового збору за подання позовної вимоги майнового характеру, розрахованого з врахуванням висновків суду, викладених у цій ухвалі, та з врахуванням вже сплаченої суми судового збору; докази на підтвердження займаної посади ОСОБА_1 та його повноважень на вчинення юридично значимих дій від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлево».

Ухвалою судді від 20.04.2022 продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Анлево» строк для усунення недоліків позовної заяви в частині долучення оригіналу документа про доплату судового збору за подання позовної вимоги майнового характеру, розрахованого з врахуванням висновків суду, викладених у ухвалі судді від 04.04.2022, та з врахуванням вже сплаченої суми судового збору. Надано позивачу 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви. Відтак, ухвалою судді від 18.05.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила такі задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши вступне слово представників сторін, покази свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анлево» (покупець) та «Tangshan Jinnong Trading Co., Ltd» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 1 від 10.03.2021, згідно п.1.1 продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Продавець продає, а покупець купує товар згідно інвойсів до цього договору, які є невід`ємними його частинами. Інвойси складаються на підставі замовлень. (п.1.3 та п.1.4 договору).

Згідно з цим договором ТОВ «Анлево» придбало товари (відповідно до 31 графи електронної митної декларації): ручні інструменти побутові, штикові та совкові лопати без ручок в асортименті (згідно інвойсу № JN2021-0610 від 13.06.2021) лопата штикова лакована з штампом арт. S506-2 (1155) 4272 шт., лопата совкова лакована з штампом арт. S504-4 (3377) 4380 шт., лопата штикова арт. S506-3 (1144) 13020 шт., лопата совкова арт. S504-1 (3355) 12000 шт.

Відповідно до інвойсу № JN2021-0610 від 13.06.2021 вартість товару становить 41638,4 доларів США. Термін оплати: Аванс телеграфним переказом (10000 доларів США), залишок+доставка перед завантаженням. Порт завантаження: порт Сінгаг (Xingang), Китай. Час відвантаження: 30-40 днів після отримання авансового платежу.

Відповідно до п.2.4 договору № 1 від 10.03.2021, термін поставки: 40 днів після отримання передоплати. Відповідно до п.3.3. цього договору умови оплати згідно з фактурою.

На виконання умов вказаного контракту позивачем до митного оформлення надано митну декларацію №UA209170/2021/083486 від 22.10.2021.

На підтвердження митної вартості товару, який ввозився, позивач надав митному органу наступні товаросупровідні документи: рахунок-проформа (Proforma invoce) №JN2021-0610 від 13.06.2021; рахунок-фактура (Commercial invoce) №JN2021-0610 від 09.08.2021; коносамент (Bill of lading) COSU від 23.08.2021; автотранспортна накладна (Road consignment note) №997 від 19.10.2021; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №21С1302В0612/00013 від 16.08.2021; зовнішньоекономічний договір № 1 від 10.03.2021; інші некласифіковані документи.

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору), яка становила 41638,40 доларів США.

22.10.2021 відповідачем заявлено вимогу про надання додаткових документів, відповідно до ст. 53 МК України.

У відповідь на вимогу декларантом було надано: видаткові накладні на реалізацію товару з попередніх поставок; платіжне доручення від 04.06.2021 № 21 на суму 10000 доларів США; платіжне доручення від 13.10.2021 № 47 на суму 31638,40 доларів США; митна декларація країни відправлення.

На запиті (повідомленні) митного органу (том 1 а.с.222), декларантом/представником ФОП ОСОБА_2 зазначено: «Процедуру консультацій проведено. Додаткових документів надати не можу, прошу прийняти рішення про визначення митної вартості.» 26.10.2021 «підпис» Похилюк С.М.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №UA209170/2021/083486 від 22.10.2021 відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА209180/2021/900018/2 від 26.10.2021, відповідно до якого зазначено в графі 33 обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості:

«Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій третій статті 53 МКУ та відсутності відомостей про складові митної вартості;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристика товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до п. 4.1 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості; під час розгляду документів було встановлено, відповідно до п. 2.2. зовнішньоекономічного контракту № 1 від 10.03.2021 вартість пакування, навантаження, маркування та брокерських послуг входять у вартість товару, але в товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі № JN2021-0610 від 09.08.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару. Також відповідно до п.2.1 контракту умови поставки CFR Сінганг, а в рахунку фактурі зазначено CNF Одеса. Варто зазначити, що в міжнародних правилах інтерпретації інкотермс в терміні CNF покупець несе відповідальність за покриття страхування вантажу від порту відправлення до місця розвантаження. Це означає, вартість страхування мала бути включена до митної вартості товару відповідно до п. 10 ст. 58 МКУ, натомість відомості про страхування вантажу відсутні. Відповідно до ч. 2-3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості:

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

якщо рахунок оплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні характеристика товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Проведено консультацію з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причин відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД №UA500150/2021/203123 від 05.09.2021. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».

Також Львівська митниця прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209170/2021/01441 від 26.10.2021, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: неможливість завершення м/о по причині необхідності внесення змін у гр. 12, 45, 46, 43, 44 ЕМД (у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару від 26.10.2021 №UА209180/2021/900018/2) ст. 54 п. 6, ст. 55 МКУ. Постанова Кабінету України від 21.05.2012 № 450 «Питання пов`язані із застосуванням митних декларацій», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подання нової ЕМД із змінами у зазначених графах ЕМД відповідно до рішення про визначення митної вартості від 26.10.2021 №UА209180/2021/900018/2.

З матеріалів справи, судом також встановлено подання позивачем нової митної декларації від 27.10.2021 №UА209170/2021/085005 із врахованими коригуваннями митної вартості.

Втім надалі згідно листа-звернення вих. № 1 від 04.02.2021 позивач подав митному органу наступні документи:

1. Контракт №1 від 10,03,2021р.на З ст.;

2. Проформа Інвойс (Рахунок-Фактура)№4JN2021-0610 від 13.06.2021р. на 1 ст.;

3. Інвойс № JN2021-0610 від 09.08.2021р. на 1 ст.;

4. Коносамент № COSU від 23.08.2021 р на 1ст.;

5. СМR№997 від 19.10.2021р на 1ст.;

6. Картка відмови в прийнятті митної декларації №UA209170/2021/01441 від 21.10.2021р на 2 ст.;

7. Рішення про коригування митної вартості товарів №UА209180/2021/900018/2 від 26.10.2021 р на 2ст.;

8. ВМД №UA209170/2021/085005 від 27.10.2021 р. на 2ст.;

9. Платіжне доручення в іноземній валюті АТ «ПУМБ» від 07.07.2021р. на 1 ст.;

10. Платіжне доручення в іноземній валюті AT «ПУМБ» від 13.10.2021р. на 1 ст.;

11. Рахунок на оплату від ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК ПІВДЕНЬ»№ Т- 00000162 від 28.10.2021 р. на 1 ст.;

12. Платіжне доручення №1503 AT «ПУМБ» від 09.11.2021 р на 1ст.;

13. Акт надання послуг від ТОВ ««ТЕК «РАС ЛОГІСТИК ПІВДЕНЬ».» № Т- 00000162 від 28.10.2021 р. на 1 ст.;

14. Рахунок № 27_10_4 від ФОП ОСОБА_2 від 27.10.2021 р. на 1 ст.;

15. Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від ФОП ОСОБА_2 від 27.10.2021р. на 1 ст,;

16. Платіжне доручення № 1577 AT «ПУМБ» від 24.11.2021р. на 1ст.;

17. Рахунок на оплату № 496 від ФОП ОСОБА_3 18.11.2021р. на 1ст.;

18. Акт надання послуг №496 від ФОП ОСОБА_3 від 27.01.2021 р на 1 ст.;

19. Платіжне доручення № 112 AT «ПУМБ» від 31.01.2021р. на 1 ст.;

20. Висновок Експерта за результатами проведення товарознавчого дослідження №21/1/496 від 27.01.2021р Судовий, експерт ОСОБА_3 на 22ст.;

21. Додаток до висновку на 33ст.;

22. Видаткова накладна № 4258 від 11.11.2021 на покупця ТОВ «Будкомплект-ЛТД» на 1 ст.;

23. Видаткова накладна № 4442 від 23.11.2021 на покупця ТОВ «Технології клімату та автоматизація систем» на 1 ст.

Відповідач листом від 11.02.2022 № 7.4-2/15/13/3500 у відповідь на лист-звернення ТОВ «Анлево» вих. № 1 від 04.02.2021 повідомив наступне:

«Положеннями ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, встановлено граничний термін подання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, а саме 80 днів з дня випуску товарів.

З огляду на викладене вище, у зв`язку із закінченням визначеного терміну подання документів, рішення про коригування митної вартості від 26.10.2021 №UА209180/2021/900018/2 перегляду не підлягає.».

Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів №UА209180/2021/900018/2 від 26.10.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209170/2021/01441 від 26.10.2021 протиправними та просить їх скасувати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.4 ст.53 МК Україниу у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом другим ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Частиною шостою цієї ж норми передбачено, що при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Судом встановлено, що позивачем для митного оформлення товару (ручні інструменти побутові, штикові та совкові лопати без ручок в асортименті) було подано відповідачу електронну митну декларацію №UA209170/2021/083486 від 22.10.2021.

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору), яка становила 41638,40 доларів США.

Для підтвердження митної вартості товару ним було долучено також пакет документів: рахунок-проформа (Proforma invoce) №JN2021-0610 від 13.06.2021; рахунок-фактура (Commercial invoce) №JN2021-0610 від 09.08.2021; коносамент (Bill of lading) COSU від 23.08.2021; автотранспортна накладна (Road consignment note) №997 від 19.10.2021; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №21С1302В0612/00013 від 16.08.2021; зовнішньоекономічний договір № 1 від 10.03.2021; інші некласифіковані документи.

У постанові від 28.04.2021 року у справі №826/12362/16 Верховний Суд зазначив наступне: «Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи».

Як встановлено із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анлево» (покупець) та «Tangshan Jinnong Trading Co., Ltd» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 1 від 10.03.2021, згідно п.1.1 продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Продавець продає, а покупець купує товар згідно інвойсів до цього договору, які є невід`ємними його частинами. Інвойси складаються на підставі замовлень. (п.1.3 та п.1.4 договору).

Згідно з цим договором ТОВ «Анлево» придбало товари (відповідно до 31 графи електронної митної декларації): ручні інструменти побутові, штикові та совкові лопати без ручок в асортименті (згідно інвойсу № JN2021-0610 від 13.06.2021) лопата штикова лакована з штампом арт. S506-2 (1155) 4272 шт., лопата совкова лакована з штампом арт. S504-4 (3377) 4380 шт., лопата штикова арт. S506-3 (1144) 13020 шт., лопата совкова арт. S504-1 (3355) 12000 шт.

Відповідно до інвойсу № JN2021-0610 від 13.06.2021 вартість товару становить 41638,4 доларів США. Термін оплати: Аванс телеграфним переказом (10000 доларів США), залишок+доставка перед завантаженням. Порт завантаження: порт Сінгаг (Xingang), Китай. Час відвантаження: 30-40 днів після отримання авансового платежу.

Відповідно до п.2.4 договору № 1 від 10.03.2021, термін поставки: 40 днів після отримання передоплати. Відповідно до п.3.3. цього договору умови оплати згідно з фактурою.

З наведеного судом висновується, що на дату митного оформлення товару повинні були бути сплачені аванс 10000 доларів США, залишок 31638,40 доларів США, доставка.

Втім як видно із графи 44 митної декларації № UA209170/2021/083486 від 22.10.2021 жодних документів про оплату товару позивачем подано не було.

У зв`язку з окресленими правовідносинами варто окремо звернути увагу на наступні проігноровані позивачем норми права.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 ст.58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно із положеннями ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Пунктом 4 ч.2 ст.53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

З наведених правових норм висновується, що у випадку, якщо за умовами товар мав бути оплачений до митного оформлення, банківські платіжні документи є обов`язковими до подання для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Втім всупереч зазначеного, такі документи позивачем до митного оформлення подано не було.

Встановивши порушення контролюючим органом, у відповідності до ст.53 МК України, було запропоновано позивачу надати додаткові документи та відомості, необхідні для прийняття рішення про визнання заявленої ним митної вартості товару.

У відповідь на вимогу декларантом було надано видаткові накладні на реалізацію товару з попередніх поставок, платіжне доручення від 04.06.2021 № 21, платіжне доручення від 13.10.2021 № 47, митна декларація країни відправлення.

Суд констатує, що подане до митного оформлення та згодом на запит митного органу платіжне доручення від 04.06.2021 № 21 на суму 10000 доларів США не стосується оцінюваних товарів, адже в графі 70 «Призначення» платіжного доручення зазначено «передоплата згідно договору № 1 від 10.03.2021, проформа-інвойс № JN2021-0426 від 28.04.2021, а у даному випадку товар поставлявся за проформою-інвойсом № JN2021-0610 від 13.06.2021. Зазначене не заперечувалося представником позивача в ході судового розгляду.

Доцільно також звернути увагу на те, що приєднана позивачем до позовної заяви копія платіжного доручення від 07.07.2021 на суму 10000 доларів США, в графі «Призначення» якого зазначено проформа-інвойс № JN2021-0610 від 13.06.2021, не була подана ні до митного оформлення товару разом із митною декларацією №UA209170/2021/083486 від 22.10.2021, ні на запит митного органу.

При цьому, на запиті (повідомленні) митного органу від (том 1 а.с. 222), декларантом/представником ФОП ОСОБА_2 зазначено: «Процедуру консультацій проведено. Додаткових документів надати не можу, прошу прийняти рішення про визначення митної вартості.» 26.10.2021 «підпис» Похилюк С.М.

Щодо покликання представника позивача на той факт, що копія платіжного доручення від 07.07.2021 була подана митному органу разом із листом-зверненням ТОВ «Анлево» вих. № 1 від 04.02.2021, то суд зауважує, що в силу приписів ч.8 ст.55 МК України таке платіжне доручення разом із іншими доказами було подано митному органу по спливу граничного терміну подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, а саме 80 днів з дня випуску товарів. У зв`язку з чим, рішення про коригування митної вартості від 26.10.2021 №UА209180/2021/900018/2 перегляду не підлягало. Про що відповідач повідомив позивача листом від 11.02.2022 № 7.4-2/15/13/3500.

Відтак, суд відхиляє зазначений доказ, оскільки такий не входить в предмет доказування у цій справі.

Резюмуючи наведене вище, суд зазначає, що на дату митного оформлення товару оплата повинна була бути здійснена та позивач повинен був подати документи про оплату, яких разом із митною декларацією не подав, а на вимогу митного органу подав документ про оплату товару на суму 31638,40 доларів США (платіжне доручення від 13.10.2021 № 47), інших документів, які б стосувалися даної поставки товару та підтверджували оплату решти суми товару (10000 доларів США) подано не було.

Ці обставини у своїй сукупності вказують на те, що у відповідача були обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей.

Враховуючи цей факт, суд погоджується із доводами відповідача щодо неможливості визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною договору, тобто, за першим методом.

Що стосується другорядних методів визначення митної вартості товару (ручні інструменти побутові, штикові та совкові лопати без ручок в асортименті) варто зазначити наступне.

Методи 2а та 2б (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у даному випадку не могли бути застосовані контролюючим органом у зв`язку із відсутністю договорів щодо ідентичних та подібних товарів.

Методи 2в та 2г (на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались відповідачем у зв`язку із відсутністю у нього вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає, що відповідачем було правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості імпортованого товару у спірних правовідносинах.

При цьому, відповідачем до матеріалів справи було долучено також копію МД №UA500150/2021/203123 від 05.09.2021, яка подавалася декларантом для митного оформлення такого ж товару, який декларує позивач у даному випадку.

З аналізу зазначеної митної декларації та митної декларації поданою позивачем вбачається, що позивачем було занижено митну вартість імпортованого ним товару.

Також суд відзначає, що з поданих до митного оформлення документів, а зокрема п.2.2 договору купівлі-продажу №1 від 10.03.2021 вбачається відсутність додаткових витрат на пакування, навантаження, маркування та брокерських послуг, а відтак зазначені витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Суд погоджується із представником позивача, що за правилами інкотермс в терміні CNF та/або CRF відповідальність за покриття страхування несе покупець.

Разом з тим, суд зазначає, що за відсутності страхування документи щодо страхування не надаються митному органу, що кореспондується з вимогами п.8 ч.2 ст.53 МК України.

Втім зазначене не спростовує вище наведених висновків суду щодо наявності у відповідача обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Відтак, з урахуванням ч.2 ст.64 МК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість зроблених контролюючим органом висновків та, як наслідок, правомірність прийняття ним оскаржуваних картки відмови та рішення.

Судом не беруться до уваги посилання позивача на практику Верховного Суду у зв`язку із тим, що основною причиною прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови була саме відсутність у поданих позивачем документах належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості товару, а також наявність розбіжностей у вказаних документах, що унеможливило застосування відповідачем першого методу визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень оскаржуваними рішенням та карткою відмови критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до встановлених ст. 139 КАС України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу покладаються судом на нього.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлево» (вул. Антонича,20/36, м. Львів, 79049; ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000; ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2023.

Суддя Сидор Н.Т.