Справа № 200/18269/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року справа №200/18269/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 р. у справі № 200/18269/21 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення №41 від 11.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання повторно заяву про призначення пенсії, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 рік у Шахта ЄНАКІЄВСЬКА Виробничого об`єднання Орджонікідзевугілля та до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 16.09.2003 по 15.03.2017 рік на шахті ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідачем 1 розглянуто заяву про призначення пенсії та прийнято рішення №41 від 11.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року, оскільки в наказі відсутня дата звільнення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року. Крім того, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу не зараховано період роботи з 16.09.2003 по 15.03.2017 року, оскільки до підприємство знаходиться на території віднесеної до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Рішення відповідача №41 від 11.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вважає протиправним, просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 р. у справі № 200/18269/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11 жовтня 2021 року №41 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року у Шахта ЄНАКІЄВСЬКА Виробничого об`єднання Орджонікідзевугілля та до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 16.09.2003 по 31.01.2008 року включно, з 11.03.2008 по 17.03.2008 року включно та з 01.04.2008 по 15.03.2017 року включно на шахті ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року, оскільки в наказі відсутня дата звільнення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.2003 року. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 16.09.2003 по 15.03.2017 року, оскільки відсутні довідки, які підтверджують пільговий стаж роботи позивача. Враховуючи викладене, рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2 від 11.10.2021 року прийнято згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 27 травня 1970 року, є громадянином України, є внутрішньо переміщеною особою та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач 1, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та відповідач 2, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктами владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням яких, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

11 жовтня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №41 про відмову у призначенні пенсії. Рішенням обґрунтоване тим, що датою звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України є 05.10.2021 року. Вік заявника 51 рік. До страхового стажу не зараховано період роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року, оскільки в наказі відсутня дата на звільнення, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.2003 року. Для зарахування вищевказаних періодів необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. До пільгового стажу згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 07.09.2000 по 31.12.2002 року до пільгового стажу зараховано весь період, період роботи згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з 16.09.2003 по 15.03.2017 рік на шахті ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу м. Кіровське не зараховано, оскільки до ЕДР Міністерства юстиції підприємство ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу м. Кіровське зареєстроване на підконтрольній території м. Добропілля Донецької області, який знаходиться на території, яка згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р віднесена до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пільгові довідки відсутні. Страховий стаж становить 27 років 1 місяць 11 днів в тому числі пільговий стаж - 2 роки 03 місяці 25 днів. Враховуючи викладене, відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював на Шахті Єнакіївській виробничого об`єднання Орджонікідзевугілля у період з 18.02.1992 по 06.07.1996 року, а саме:

- на підставі наказу №22к від 18.02.1992 року прийнято учнем гірника підземного 1 розряду;

- на підставі наказу №565 від 24.03.1992 року переведено гірником підземним;

- на підставі наказу №91к від 10.10.1992 року переведено учнем електрослюсаря підземного;

- на підставі наказу №119к від 01.12.1992 року переведено електрослюсарем підземним;

- на підставі наказу №722 переведено електрослюсарем підземним V розряду;

- відповідно до наказу №26/к звільнено на підставі ст. 36 КЗпП за переводом.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19 липня 1988 року, що ОСОБА_1 працював у ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу у період з 16.09.2003 по 15.03.2017 року, а саме:

- на підставі наказу №1515/к від 18.09.2003 року прийнято електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу №2748к від 27.12.2007 року переведено електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу №290к від 01.02.2008 року переведено учнем гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу №292к від 01.02.2008 року направлено на 3,5 місячні курси за професією гірника очисного вибою з відривом від виробництва;

- на підставі наказу №1700к від 01.07.2008 року переведено гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

- на підставі наказу №1211к від 15.03.2017 року звільнено за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством Шахта Комсомолець Донбасу 23.09.2021 року за №03-4628, відповідно до якої позивач працював у періоди з 16.09.2003 по 27.12.2007 року, з 28.12.2007 по 31.01.2008 року, з 11.03.2008 по 17.03.2008 року, з 01.04.2008 по 30.06.2008 року, з 01.07.2008 по 15.03.2017 року на посадах, віднесених до Списку 1. Стосовно періоду з 01.02.2008 по 30.06.2008 року зазначено, що позивач проходив курси за професією гірник очисного вибою з відривом від виробництва.

Отже, спірною обставиною у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з не зарахуванням до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі- Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Суд наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 25.02.2021 у справі № 683/3705

Судом встановлено, що підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року стала відсутність в наказі дати на звільнення, на що суд зазначає наступне.

Порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Так, згідно з п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Відповідно до абз. 2 п. 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників (чинної на час звільнення позивача у вказаному періоді) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, нечитабельність печатки тощо, а тому невірне заповнення трудової книжки посадовими особами підприємства, на якому позивач працював, не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що трудова книжка містить усі необхідні відомості про роботу позивача у спірний період, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави його не зараховувати до страхового стажу.

Крім того, судом встановлено, що підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 16.09.2003 по 15.03.2017 року стала відсутність пільгових довідок, виданих на території, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження, на що суд зазначає наступне.

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів його роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, оскільки зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач виконував роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, занятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17.

Позивачем до матеріалів справи була надана копія довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.09.2021 року №03-4628, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював на Шахті Комсомолець Донбасу у періоди з 16.09.2003 по 27.12.2007 року, з 28.12.2007 по 31.01.2008 року, з 11.03.2008 по 17.03.2008 року, з 01.04.2008 по 30.06.2008 року, з 01.07.2008 по 15.03.2017 року на посадах, віднесених до Списку 1 розділом 1 підрозділом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 та Списку 1 розділу 1 підрозділу 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461.

Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" м. Хрестівка Донецької області (раніше м. Кіровське), віднесено до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Верховний Суд сформував правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України Про пенсійне забезпечення та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Зазначений вище спірний стаж роботи позивача за Списом №1 підтверджено самою трудовою книжкою.

Водночас, судом встановлено, що у період з 01.02.2008 по 10.03.2008 року та з 18.04.2008 по 31.03.2008 року позивач проходив курси за професією гірник очисного вибою з відривом від виробництва, тобто, не передбаченої Списком 1.

Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 16.09.2003 по 27.12.2007 року, з 28.12.2007 по 31.01.2008 року, з 11.03.2008 по 17.03.2008 року, з 01.04.2008 по 30.06.2008 року, з 01.07.2008 по 15.03.2017 року. Належних підстав для такого незарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 не зазначено та судовим розглядом не встановлено.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 11 жовтня 2021 року №41 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 18.02.1992 по 06.07.1996 року у Шахта ЄНАКІЄВСЬКА Виробничого об`єднання Орджонікідзевугілля та до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 16.09.2003 по 31.01.2008 року включно, з 11.03.2008 по 17.03.2008 року включно та з 01.04.2008 по 15.03.2017 року включно на шахті ВАТ Шахта Комсомолець Донбасу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 р. у справі № 200/18269/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 р. у справі № 200/18269/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко