Справа № 260/5180/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5180/22 пров. № А/857/18214/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Фонду державного майна України до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Микуляк П.П.,

ухвалено в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка» про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №4-СГ від 17.10.2022 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування».

Одночасно із пред`явленням позовної заяви подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області вживати заходів щодо проведення державної реєстрації припинення права постійного користування ДП «Агропромислова фірма «Леанка» земельними ділянками, зазначеними у додатку 1 до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.10.2022 № 4-СГ «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування»;

- заборони Державному підприємству «ДоброБуд» Закарпатської обласної державної адміністрації реєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право користування наданими у постійне користування земельними ділянками, зазначеними у додатку 2 до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.10.2022 № 4-СГ «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування» до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом Фонду державною майна України до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року заяву задоволено. Забезпечено адміністративний позов шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області вживати заходів щодо проведення державної реєстрації припинення права постійного користування ДП «Агропромислова фірма «Леанка» земельними ділянками, зазначеними у додатку 1 до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.10.2022 № 4-СГ «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування» - до набрання законної сили судовим рішенням у справі Закарпатського окружного адміністративного суду №260/5180/22. Забезпечено адміністративний позов шляхом заборони Державному підприємству «ДоброБуд» Закарпатської обласної державної адміністрації реєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право користування наданими у постійне користування земельними ділянками, зазначеними у додатку 2 до наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.10.2022 № 4-СГ «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування» - до набрання законної сили судовим рішенням у справі Закарпатського окружного адміністративного суду №260/5180/22.

Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Не погодившись із ухвалою суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на її незаконність та необгрунтованість, просить її скасувати та прийняти ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не врахував, що саме лише припущення позивача щодо можливості розпорядження земельними ділянками для надання у власність та/або користування чи зміною їх статусу із земель сільськогосподарського призначення державної власності за результатами розгляду клопотання ДП «Добробут» без надання відповідних підтверджуючих доказів/документів до матеріалів справи не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Вважає, що судом не здійснювалась належна перевірка заяви про забезпечення позову на відповідність вимогам статей 150, 151 КАС України, а розгляд такої мав формальний характер, оскільки суд не пересвідчився, зокрема у тому, що не існує очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі реалізації наказу ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.10.2022 № 4-СГ та припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Агропромислова фірма «Леанка» і надання спірних земельних ділянок ДП «ДоброБуд» Закарпатської обласної державної адміністрації у постійне користування, ДП «Агропромислова фірма «Леанка» фактично позбавляється можливості здійснювати свою господарську діяльність, що призведе до її зупинення, оскільки земельні ділянки, які використовуються до господарської діяльності ДП «Агропромислова фірма «Леанка» перейдуть до нового землекористувача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову передбачені статтею 151 КАС України, зокрема ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вимогами ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Таким чином, вірним є висновок суду про те, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як встановлено судом, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №4-СГ від 17.10.2022 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування» припинено державному підприємству «Агропромислова фірма «Леанка» право постійного користування земельними ділянками (згідно із додатком 1), що розташовані на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з підстав, передбачених п.«д» ст.141 Земельного кодексу України та наказано надати із земель державної власності сільськогосподарського призначення у постійне користування ДП «ДоброБуд» Закарпатської ОДА.

Спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП «Агропромислова фірма «Леанка» з 1994 року, що підтверджується державними актами на право постійного користування земельними ділянками серії І-ЗК № 000719 та №000715.

Незаконне вилучення земельних ділянок у ДП «Агропромислова фірма «Леанка» може призвести до втрати багаторічних виноградників, які забезпечують цільове призначення діяльності Державного підприємства та до втрати майна, яке йому належить.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що фактично відповідачем вчиняються активні дії щодо передачі земельних ділянок у постійне користування третій особі - ДП «ДоброБуд» Закарпатської ОДА.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що мотиви, наведені заявником у заяві про забезпечення позову, свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також невжиття заходів забезпечення позову може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Стосовно решти покликань апелянта колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані апеляційним судом та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) ЄСПЛ вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243 ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2022 року про забезпечення позову у справі № 260/5180/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 09.02.2023.