Справа № 200/8273/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року справа №200/8273/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено у м. Слов`янську) у справі № 200/8273/21 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» до Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» (далі ТОВ Горлівське АТП») звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області) про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди.

Позов вмотивовано тим, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача за ТОВ «Горлівське АТП» обліковувався податковий борг, з метою укладання договору на закупівлю з замовником, позивач був змушений погасити податковий борг у сумі 22 688,07 грн. в повному обсязі. Проте, позивач вважав, що з огляду на період виникнення у ТОВ «Горлівське АТП» податкового боргу, строк, передбачений ст. 102 ПК України, станом на 01.01.2021 сплинув, що свідчить про наявність факту протиправної бездіяльності податкового органу з приводу списання податкового боргу, як безнадійного. Податковий борг у сумі 22 688,07 грн. безпідставно обліковувався на особовому рахунку ТОВ «Горлівське АТП» та підлягав списанню відповідно до встановленого механізму. Не вчинення податковим органом таких дій свідчить про його протиправну бездіяльність в частині своєчасного списання податкового боргу ТОВ «Горлівське АТП» у сумі 22 688,07 грн. Таким чином позивач вважав, що йому потрібно відшкодувати за рахунок Держави шкоду, спричинену протиправною бездіяльністю відповідача.

Враховуючи наведене просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України в частині своєчасного списання податкового боргу ТОВ «Горлівське АТП» у сумі 22 688,07 грн.

стягнути з Державної казначейської служби України, що уособлює у собі Державу у розумінні ст.ст.1173, 1174 ЦК України, на користь ТОВ «Горлівське АТП» шкоду у розмірі 22 688,07 грн., завдану протиправною бездіяльністю в частині своєчасного списання податкового боргу ТОВ «Горлівське АТП».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Апелянт наголошує, що в позові, як на його підстави, позивач посилався на сплив встановленого строку давності податкового боргу у 1095 днів, що передбачено п. 101.1 ст. 101, п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України, що не передбачає звернення платника із відповідною заявою про списання податкового боргу, як помилково встановив суд першої інстанції.

Позивач вважає, що єдиним ефективним способом порушеного ГУ ДПС у Донецькій області прав та інтересів платника податків є звернення до суду про їх поновлення, оскільки бездіяльність податкового органу щодо своєчасного несписання податкового боргу відноситься до податкового правопорушення, передбаченого п. 128.1 ст.128 Податкового кодексу України.

Отже, апелянт наголошує на наявності підстав для відшкодування йому шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю податкового органу.

ГУ ДПС у Донецькій області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Всі особи, які беруть участь в справі, до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ТОВ «Горлівське АТП» зареєстроване в якості юридичної особи, , місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, смт. Курахівка, вул. Прокоф`єва, 25, як платник податків.

ТОВ «Горлівське АТП» було подано до податкового органу податкову декларацію № з плати за землю за 2014 рік відповідно до якої сума податку нарахована до сплати склала 39 290,97 грн.

В подальшому ТОВ «Горлівське АТП» подало до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію за 2014 рік № від 12.09.2016, згідно до якої позивачем була зменшена раніше нарахована сума податкових зобов`язань на 19 645,47 грн. та визначено до сплати з 01.07.2014 по 3274,75 грн. щомісяця.

Крім того, ТОВ «Горлівське АТП» подано уточнюючу податкову декларацію за 2015 рік № від 12.09.2016 на суму зменшення 49 073,43 грн.

Як встановлено судами, за даними інтегрованої картки ТОВ «Горлівське АТП» станом на 21.01.2021 за платником податків обліковувалась недоїмка у сумі 194,50 грн. та пеня 22 493,57 грн., що в загальній сумі склало 22 688,07 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2020 Державним підприємством «Добропіллявугілля-видобуток» (далі - Замовник) було оголошено відкриті торги за предметом «Послуги спеціалізованих автомобільних перевезень пасажирів» послуги з перевезення працівників ДП «Добропіллявугілля-видобуток».

Позивач прийняв участь у даній закупівлі та за наслідками проведеного аукціону, підприємство було визнано переможцем.

У зв`язку із наявністю за ТОВ «Горлівське АТП» податкового боргу, інший учасник закупівлі подав до уповноваженого органу скарги на рішення замовника про визнання ТОВ «Горлівське АТП» переможцем закупівлі.

З метою укладення договору з замовником в межах проведеної закупівлі, ТОВ «Горлівське АТП» було змушено погасити податковий борг у сумі 22 688,07 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № № 1089, 1090 від 20.04.2021 на загальну суму 22 688,07 грн.

Вважаючи протиправну бездіяльність податкового органу щодо несписання податкового боргу за ТОВ «Горлівське АТП» як безнадійного та в наслідок чого була завдана позивачу шкода у розмірі 22 688,07 грн., підприємство звернулось до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо обчислення та сплати сум податкових зобов`язань.

Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14. 1 ст. 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, за платником податків - позивачем обліковувалась недоїмка у сумі 194,50 грн. та пеня 22 493,57 грн., в загальній сумі 22 688,07 грн.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Списання безнадійного податкового боргу платника податків визначено ст. 101 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 101.1 статті 101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Слід зазначити, що відповідно до статті 101 Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі Порядок № 577).

Згідно з пунктом 2.1 цього Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка:

- визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

- померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

- понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

- Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

- уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

- рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років;

- рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

- висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Згідно п. 3.2 Порядку № 577, днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається:

- у випадках, визначених у підпункті 1 та абзаці другому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата набрання чинності відповідним рішенням суду;

- у випадку, визначеному в абзаці третьому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата підписання акта опису спадкового майна;

- у випадку, визначеному в абзаці четвертому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів;

- у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів;

- у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили;

- у випадку, визначеному в підпункті 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата припинення, зазначена у відповідному повідомленні державного реєстратора.

Підпунктом 4.1 розділу IV Порядку № 577 встановлено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Підпунктом 4.2 Порядку № 577 визначено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 577, в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Слід зазначити, що Порядком № 577 чітко встановлені умови списання безнадійного податкового боргу.

У матеріалах справи відсутнє відповідне звернення ТОВ «Горлівське АТП» щодо списання безнадійного податкового боргу до уповноваженого податкового органу.

Також відсутні докази звернення ТОВ «Горлівське АТП» до суду з відповідним позовом з вимогами щодо списання безнадійного податкового органу.

Крім того, доказів на підтвердження існування обставин непереборної сили (форс-мажору) до суду надано не було та у судовому засіданні представником позивача було зазначено про їх відсутність.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, 20.04.2021 пеня у сумі 22 493,57 грн., недоїмка у сумі 194,50 грн. були сплачені підприємством у повному обсязі. Нарахована пеня в розмірі 116,63 грн. на погашену суму недоїмки була сплачена 22.04.2021.

Станом на час розгляду цієї справи, заборгованість за позивачем відсутня.

Щодо доводів апелянта про те, що бездіяльність податкового органу щодо своєчасного несписання податкового боргу відноситься до податкового правопорушення, передбаченого п. 128.1 ст.128 Податкового кодексу України, а заподіяна матеріальна шкода підлягає відшкодуванню з Держави на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Так, за доводами позивача, у разі відсутності податкового боргу за даними ІКП платника (недоїмки у сумі 194,50 грн. та пеня 22 493,57 грн., в загальній сумі 22 688,07 грн.) на час укладення договору з замовником в межах проведеної закупівлі, ТОВ «Горлівське АТП» мало б не нести додаткові витрати для сплати коштів.

Пунктом 21.3 ст. 21 Податкового кодексу України передбачено, що шкода, завдана платнику податків неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи контролюючого органу, відшкодовується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для фінансування цього органу, незалежно від вини цієї особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових осіб.

Згідно пункту 114.2 статті 114 ПК України шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, що визнаються податковими правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, відшкодовується в повному обсязі в порядку, передбаченому законодавством про відшкодування шкоди.

Особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на дату визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними, у порядку, передбаченому законодавством. У такому разі доведенню підлягає лише протиправність рішень, дій чи бездіяльності стосовно особи.

Пунктом 114.4 статті 114 ПК України визначено, що шкода, заподіяна платнику податків внаслідок податкового правопорушення контролюючого органу, відшкодовується за рішенням суду.

Таким чином, особа, чиї права порушені, за наявності обставин, передбачених пунктом 128.2 статті 128 ПК України, має право заявити вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб.

Податковими правопорушеннями контролюючих органів є протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону (пункт 128.1 статті 128 ПК України).

Відповідно до пункту 128.2 статті 128 ПК України податковими порушеннями, відшкодування шкоди за вчинення яких згідно з пунктом 114.2 статті 114 цього Кодексу допускається внаслідок доведення лише факту його вчинення, є, зокрема, безпідставне внесення посадовими (службовими) особами контролюючого органу даних про наявність податкового боргу платника податків або несвоєчасне внесення чи невнесення даних про відсутність податкового боргу платника податків.

В даному випадку позивач стверджує про податкове правопорушення не вчинення дій щодо несписання податкового боргу як безнадійного, що не передбачено положеннями пункту 128.2 статті 128 ПК України.

За таких умов та фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не було вчинено податкове правопорушення передбачене п.128.2 ст.128 ПК України, яке допускає відшкодування шкоди згідно з п.114.2 ст.114 цього Кодексу.

Позивачем добровільно було сплачено 22 688,07 грн, що не може вважатись заподіяною шкодою.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльність Державної податкової служби України в частині своєчасного списання податкового боргу ТОВ «Горлівське АТП» у сумі 22 688,07 грн, колегія суддів зазначає, що на момент звернення до суду з цим позовом цього податкового боргу не існувало, в тому числі, в інтегрованій картці платника податків.

Судовому захисту підлягає лише наявне порушене право. В даному ж випадку, на час звернення до суду з цим позовом бездіяльність податкового органу щодо не прийняття рішення про списання податкового боргу ТОВ «Горлівське АТП» у сумі 22 688,07 грн була відсутня.

Відповідно до частини 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність дій щодо нарахування позивачу коефіцієнтного значення розміру посадового окладу, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому трактуванні позивачем норм матеріального права, зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горлівське АТП» залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/8273/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 09 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін Т. Г. Гаврищук