Справа № 320/6566/22
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6566/22
09 лютого 2023 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-УБД" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-УБД" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И Л А :
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-УБД" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Державної Податкової служби України в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Київській області від 08.02.2022 №3775599/40179764 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 16.12.2021;
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Київській області від 08.02.2022 №3775600/40179764 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 13.12.2021;
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2023 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

07.02.2023 на адресу суду надійшла заява Позивача про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат у цій справі.

У вказаній заяві позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідачів на його користь понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи Заявника, перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої ним заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Перевіряючи доводи Заявника щодо необхідності ухвалення додаткового судового рішення та стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідачів понесених ним судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів установила, що 23.01.2023 між ТОВ «Агро-УБД» та Адвокатським об`єднанням «МКБ ГРУПП» було укладено Договір № 04 про надання правової допомоги.

Відповідно до зазначеного договору Адвокатське об`єднання зобов`язується на платній основі надати правничу допомогу Клієнту в апеляційній інстанції по судовій справі №320/6566/22.

Договором визначено вартість гонорару за правничу допомогу у розмірі 6000 гривень до початку надання правничої допомоги. Також договором передбачено гонорар успіху в розмірі 6000 гривень.

02.02.2023 року відбувся апеляційний розгляд справи № 320/6566/22 у письмовому провадженні, за результатами якого апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.

07.02.2022 на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника Позивача Миколюка Миколи Дмитровича про ухвалення додаткової постанови щодо відшкодування судових витрат у розмірі 12000,00 грн на професійну правничу допомогу.

До зазначеної заяви представником позивача було додано: копію договору №04 від 23.01.2023 року, копію акту приймання-передачі правничої допомоги , засвідчена банком виписка про зарахування 6000 гривень на рахунок АО «МКБ ГРПП».

Відповідно до документів, наданих представником Позивача, заявлені ним витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 12000,00 грн складаються з: витрат на складання та подання відзиві на апеляційну скаргу у розмірі 6000,00 грн та гонорар успіху у розмірі 6000 гривень.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 рішення Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), водночас, угоди про гонорар успіху не можуть зобов`язувати суд в обов`язковому порядку стягувати таку суму за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень на користь позивача.

Водночас, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому суд приймає до уваги постанову Великої Палати Верховного суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, на яку посилається представник позивача, зокрема, на позицію викладену у п.5.42-5.44. "У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність "

Варто зазначити, що поняття " гонорар успіху " не закріплене на законодавчому рівні. При цьому, як вбачається з Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний приділяти розумно необхідну увагу для успішного виконання кожного доручення, незалежно від розміру обумовленого гонорару. Отже, уклавши договір про надання правової допомоги адвокат визначає гонорар, тобто вартість своїх послуг за виконання доручення (надання послуг) і при цьому адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту та успішно здійснити його захист або представництво.

Виходячи з викладеного, судом не встановлено, що такі витрати як " гонорар успіху " були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим у даній справі.

Окремо слід зауважити, що положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що стягненню на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідачів підлягають витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 6000,00 грн із заявлених 12000,00 грн, солідарно по 3000,00 грн з кожного Відповідача.

При цьому, судова колегія враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.06.2022 у справі № 160/6899/20, про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-УБД» про ухвалення додаткового рішення у справі № 320/6566/22 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 241, 242, 252, 310, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-УБД» про ухвалення додаткового рішення у справі № 320/6566/22 - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-УБД» (ідентифікаційний код юридичної особи 40179764) понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агро-УБД» (ідентифікаційний код юридичної особи 40179764) понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова