Справа № 640/17177/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у місті Києві, в якій просило: визнати протиправним та скасувати наказ від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті"; визнати протиправними дії Головного управління ДПС у місті Києві направлені на виконання наказу від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті", а саме, дій щодо прибуття ревізорів-інспекторів Головного управління ДПС у місті Києві за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" для проведення перевірки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що спірний наказ від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" та дії відповідача щодо проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті"напідставі вказаного наказу є протиправними, адже суперечить мораторію на проведення податкових перевірок, запровадженого абзацом 1 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України). Щодо посилань у спірному наказі на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок" (Постанова № 89), позивач зауважив, що норми Постанови № 89 прямо суперечать чинним положенням статей 2, 3, 5, 7, 20, 75 ПК України, статтям 8, 19, 92 Конституції України та не можуть регулювати питання призначення податкових перевірок. Крім того, позивач звертає увагу, що вказана постанова прийнята на виконання пункту 4 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", що додатково свідчить про прийняття останньої не на виконання положень ПК України. Тому, постанова № 89, не є складовою частиною податкового законодавства та не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті".

Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 08.02.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у місті Києві видано наказ від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті".

Вказаний наказ прийнято на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, з урахуванням вимог абзацу 5 Постанови № 89, у зв`язку із ненаданням ТОВ "Алакор Сіті" пояснень та їх документальних підтверджень на запити Головного управлінням ДПС у місті Києві.

16.06.2021 ТОВ "Алакор Сіті" отримало примірник вказаного наказу від 15.06.2021 № 4886-п та направило до Головного управління ДПС у місті Києві пояснення, у яким повідомлено, що призначення вказаної перевірки суперечить пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Зауважили, що не заперечують проти проведення податкової перевірки, призначеної на законних підставах.

16.06.2021 працівники Головного управління ДПС у місті Києві прибули до ТОВ "Алакор Сіті" для проведення перевірки на підставі наказу від 15.06.2021 № 4886-п, однак позивач, відмовив їм у допуску до проведення перевірки про, що працівниками Головного управління ДПС у місті Києві складено акт про відмову в допуску до проведення перевірки/відмову в проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Алакор Сіті" від 16.06.2021 № 2955/26-15-07-04-04-13.

Вважаючи протиправними наказ Головного управління ДПС у місті Києві від 15.06.2021 № 4886-п та дії ревізорів-інспекторів Головного управління ДПС у місті Києві щодо прибуття за місцезнаходженням ТОВ "Алакор Сіті" для проведення перевірки, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у даному випадку, позивач не допустив контролюючий орган до проведення перевірки, призначеної згідно наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 15.06.2021 № 4886-п, така перевірка фактично не проведена, адже відповідачем складено акт про відмову в допуску до проведення перевірки/відмову в проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Алакор Сіті" від 16.06.2021 № 2955/26-15-07-04-04-13. Не вдаючись до правової оцінки підстав призначення перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, суд дійшов висновку про незаконність її проведення у період мораторію, запровадженого на час карантину, що свідчить про протиправність та необхідність скасування наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті".

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, наказ на проведення перевірки, який є предметом розгляду в даній справі, є реалізованим, шляхом недопуску до перевірки та складанням відповідного акта про недопуск, прийняття контролючим органом рішення № 61092 від 17.06.2021 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, що було надані предметом розгляду в справі № 640/17091/21, тому, оскаржуваний наказ не може створювати для позивача жодних наслідків.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Головним управлінням ДПС у місті Києві видано наказ від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті".

Вказаний наказ прийнято на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, з урахуванням вимог абзацу 5 Постанови № 89, у зв`язку із ненаданням ТОВ "Алакор Сіті" пояснень та їх документальних підтверджень на запити Головного управлінням ДПС у місті Києві.

16.06.2021 ТОВ "Алакор Сіті" отримало примірник вказаного наказу від 15.06.2021 № 4886-п та направило до Головного управління ДПС у місті Києві пояснення, у яким повідомлено, що призначення вказаної перевірки суперечить пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Зауважили, що не заперечують проти проведення податкової перевірки, призначеної на законних підставах.

16.06.2021 працівники Головного управління ДПС у місті Києві прибули до ТОВ "Алакор Сіті" для проведення перевірки на підставі наказу від 15.06.2021 №4886-п, однак позивач відмивив їм у допуску до проведення перевірки про, що працівниками Головного управління ДПС у місті Києві складено акт про відмову в допуску до проведення перевірки/відмову в проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Алакор Сіті" від 16.06.2021 № 2955/26-15-07-04-04-13.

Згідно змісту пункту 1.1 статті 1 ПК України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до норм підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з вимогами підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

У свою чергу, згідно з абзацу 1 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 17.03.2020 №533-ІХ та Закону України від 13.05.2020 №591-ІХ) встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, нормою закону про оподаткування - абзацом 1 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - запроваджено загальне правило, у силу якого протягом дії карантину не призначаються документальні та фактичні перевірки за окремими винятками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 02.06.2021 №551) продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2021 року на території України.

Відповідно до пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення" Закону України від 17.09.2020 №909-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Із посиланням на пункт 4 розділу II «Прикінцеві положення" Закону України від 17.09.2020 №909-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 89, де зазначено: скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 р. № 568-IX); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Незважаючи на те, що, пункт 4 розділу«Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-IX, на час виникнення спірних правовідносин, не був визнаний неконституційним, та постанова КМУ № 89 від 03.02.2021 не визнана нечинною, у вставленому законом порядку, однак, за даних обставин, вказані нормативно-правові акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Також, не можливо оминати норми статті 2 ПК України, за якими, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Поряд з цим, відповідно до статті 3 ПК України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

З наведеного слідує, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» ПК України, є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021, яка, до того ж, не узгоджується з п. 52-2. Колегія суддів вважає, що, у даному випадку, саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що скоротити строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, можливо виключно шляхом внесення змін до ПК України.

Тож, як правильно виснував суд першої інстанції, постанова Кабінету Міністрів фактично змінює положення ПК України, що є неприпустимим з огляду на те, що відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. З урахуванням наведеного, Постанова № 89 суперечить нормам пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України. Водночас, норма пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою встановлений мораторій на проведення перевірок, є чинною та не була змінена. Таким чином, не вдаючись до правової оцінки підстав призначення перевірки, передбаченої підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність її проведення у період мораторію, запровадженого на час карантину, що свідчить про протиправність та необхідність скасування наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 15.06.2021 № 4886-п «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті".

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена, зокрема, у постанові від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21.

У частині доводів апелянта про те, що наказ на проведення перевірки, який є предметом розгляду в даній справі, є реалізованим, шляхом недопуску до перевірки та складанням відповідного акта про недопуск, прийняття контролючим органом рішення № 61092 від 17.06.2021 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, що було надані предметом розгляду в справі № 640/17091/21, тому, оскаржуваний наказ не може створювати для позивача жодних наслідків, колегія суддів особливу увагу акцентує на наступному.

Дійсно, постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВГ КОНСТРАКШН» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень судова палата відступила від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформовано правовий висновок, відповідно до якого: незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Разом з тим, щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу, яка заявлена, як самостійний предмет позову, судова палата зазначила наступне.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України, визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313, вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008, вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ, як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому, його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Колегія суддів враховує, що, у даному випадку, позивач не допустив контролюючий орган до проведення перевірки, призначеної згідно наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 15.06.2021 № 4886-п, така перевірка фактично не проведена, адже відповідачем складено акт про відмову в допуску до проведення перевірки/відмову в проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Алакор Сіті" від 16.06.2021 № 2955/26-15-07-04-04-13, тому, рішень за наслідком проведення перевірки, що підлягають окремому оскарженню не було прийнято. Провадження у справі № 640/17091/21 (умовний адміністративний арешт майна за позовом органу ДПС) було закрито, оскільки між сторонами існує спір про право - в даній справі.

Щодо правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 про те, що у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах цієї справи, а також в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані про реалізацію оскаржуваного наказу та прийняття на підставі нього податкових повідомлень-рішень, під час оскарження яких, позивач міг би посилатись на процедурні питання законності/незаконності дій податкового органу при призначення чи проведенні такої перевірки.

Підсумовуючи, колегія суддів висновує, що: 1) постанова Кабінету Міністрів фактично змінює положення Податкового кодексу України, що є неприпустимим з огляду на те, що, відповідно до п. 2.1 ст. 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. При цьому, таких змін в Податковий кодекс України внесено не було; 2) підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм; 3) ситуація, що вплинула на спірні правовідносини, є порушенням принципу «юридичної визначеності», а також принципу «якості закону»; 4) одним із суттєвих елементів принципу верховенства права, є принцип «юридичної визначеності». Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково збігається з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону); 5) проведена перевірка з порушенням порядку, не створює відповідних наслідків у вигляді прийнятих за її наслідок рішень, при цьому, предмет перевірки, у випадку наявних у ПК України на те підстав, залишається відкритим.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позовні вимоги правомірно були задоволені судом першої інстанції з підстав, досліджених та проаналізованих вище, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко