Справа № 160/1541/23
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2023 року Справа № 160/1541/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О., -
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/1541/23 за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Витребувано у Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 .
Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 06.02.2023 року, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Попереджено Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про необхідність надання до суду витребуваних судом документів до 06.02.2023 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кам`янобрідським РВУМВС України в Луганській області 23.01.2001р., ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 20.10.2022р. отримав у нотаріуса інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якої виявив наявність обтяжень на все своє майно на підставі нижче зазначеного: постановою ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 року було накладено арешт на все майно (номер запису про обтяження 4401190). Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6297566, реєстратор Перша Харківська міська державна нотаріальна контора.
Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, особа, майно якої було обтяжене відповідного до постанови державного виконавця - Поляков Сергій Миколайович, причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду.
Відповідно до постанови ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 року було накладено арешт на все майно (номер запису про обтяження 4401203). Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6297473, реєстратор - Перша Харківська міська державна нотаріальна контора.
Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, особа, майно якої було обтяжене відповідного до постанови державного виконавця - Поляков Сергії Миколайович, причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду.
Постановою про відкриття виконавчого провадження Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції б/н від 02.10.2007 року було накладене арешт на все нерухоме майно (номер запису про обтяження 4401216). Відомості пре реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5826766, реєстратор - Восьма харківська державна нотаріальна контора
Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, особа, майне якої було обтяжене відповідного до постанови державного виконавця - Поляков Сергій Миколайович, причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду.
В інтересах - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було направлено адвокатські запити до Київського відділу ДВС м.Харкові та до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у відповідь на які повідомлено наступне: за даними автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вказаних вище відділах не перебувають та не перебували.
Натомість за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Київському відділі ДВС міста Харків перебували виконавчі провадження, боржником за якими обліковувався ОСОБА_1 (без зазначення дати народження, без зазначення паспортних даних та РНОКПП боржника) - такі виконавчі провадження на момент подачі даного позову є завершеними.
Відповідно до пункту 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №470/7 від 05.07.1999р. строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.
Враховуючи той факт, що матеріали виконавчих проваджень на підставі яких було накладено арешт на належне позивачеві майно, за спливом строків зберігання було знищено - Київський відділ ДВС у м.Харкові та Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомили, що надати будь-яку інформацію щодо обтяжень та виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 неможливо.
Натомість з відповіді за вих.№1251/01-16 від 02.11.2022р. від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (яка є правонаступником Восьмої Харківської державної нотаріальної контори) вбачається наступне: державні нотаріуси реєстрували арешти накладені судовими чи правоохоронними органами в 2006-2013 роках, реєстрація арешту здійснювалась на підставі заяв про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, які надсилалися до нотаріальної контори. При цьому зазвичай у заявах номер виконавчого провадження ніколи не зазначався, зазначалися лише дата та виконавець цього документа. Лані, зазначені у такій заяві у повному обсязі переносилися нотаріусом, який здійснював реєстрацію, до Єдиного реєстру заборон.
Враховуючи той факт, що дані, зазначені у заяві від відповідного органу ДВС про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна у повному обсязі переносилися нотаріусом до Єдиного реєстру заборон, слід зробити висновок, що у відповідних заявах від Київського відділу ДВС у м.Харкові не було вказано будь-яких ідентифікаційних даних особи боржника ОСОБА_1 (окрім П.І.П.), стосовно якого було зареєстровано обтяження за № 5826766, 6297473, 6297566.
Таким чином, накладення обтяження на боржника ОСОБА_1 (без зазначення дати народження, без зазначення паспортних даних та РНОКПП боржника) автоматично потягло за собою накладення арешту на майно всіх осіб, що мають аналогічні прізвище, ім`я та по-батькові.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звертається із відповідним позовом до суду.
09.02.2023 р. представником відповідача було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено наступне.
Основною інформаційною базою про здійснення виконавчих дій є Автоматизована система виконавчого провадження. Реєстрація виконавчих документів та документ виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП). Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (ЄДРВП) - це окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною автоматизованої системи виконавчого провадження та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження системи, відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5,від 28 квітня 2015 року № 614/5.
Перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, відкриті виконавчі провадження або такі, що перебували на виконанні відділу щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 - відсутні.
На підставі викладеного вище, суд розглянув справу відповідно до норм КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ч.4 ст.287 КАС України.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом Серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо cуб`єкта (номер інформаційної довідки 312911476) накладений арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі: 1). постанови ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 року було накладено арешт на все майно (номер запису про обтяження 4401190). Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6297566, реєстратор Перша Харківська міська державна нотаріальна контора; 2). постанови ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 року було накладено арешт на все майно (номер запису про обтяження 4401203). Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6297473, реєстратор - Перша Харківська міська державна нотаріальна контора; 3). постанова про відкриття виконавчого провадження Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції б/н від 02.10.2007 року було накладене арешт на все нерухоме майно (номер запису про обтяження 4401216). Відомості пре реєстрацію до 01.01.2013р. - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5826766, реєстратор - Восьма харківська державна нотаріальна контора
В матеріалах справи містяться відомості, що в інтересах - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було направлено адвокатські запити до Київського відділу ДВС м.Харкові та до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у відповідь на які повідомлено наступне: за даними автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вказаних вище відділах не перебувають та не перебували.
Натомість за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Київському відділі ДВС міста Харків перебували виконавчі провадження, боржником за якими обліковувався ОСОБА_1 (без зазначення дати народження, без зазначення паспортних даних та РНОКПП боржника) - такі виконавчі провадження на момент подачі даного позову є завершеними.
Відповідно до пункту 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №470/7 від 05.07.1999р. строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.
Враховуючи той факт, що матеріали виконавчих проваджень на підставі яких було накладено арешт на належне позивачеві майно, за спливом строків зберігання було знищено - Київський відділ ДВС у м.Харкові та Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомили, що надати будь-яку інформацію щодо обтяжень та виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 неможливо.
З відповіді за вих.№1251/01-16 від 02.11.2022р. від П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори (яка є правонаступником Восьмої Харківської державної нотаріальної контори) вбачається наступне: державні нотаріуси реєстрували арешти накладені судовими чи правоохоронними органами в 2006-2013 роках, реєстрація арешту здійснювалась на підставі заяв про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, які надсилалися до нотаріальної контори. При цьому, зазвичай у заявах номер виконавчого провадження ніколи не зазначався, зазначалися лише дата та виконавець цього документа. Дані, зазначені у такій заяві у повному обсязі переносилися нотаріусом, який здійснював реєстрацію, до Єдиного реєстру заборон.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Межі повноважень, підстави та способи їх реалізації державними виконавцями та приватними виконавцями встановлені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» (надалі також - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року (далі також - Закон №1404-VІІІ, у чинній редакції) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Статтею 40 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. (ч.2).
При цьому, Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, відповідно до пункту 1 розділу Х та пункту розділу ХІ якого, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року. Передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.
Таким чином, як Законом № 606-XIV, так Законом №1404-VІІІ передбачено, що після закінчення виконавчого провадження за загальним правилом державним виконавцем повинні вживатись заходи щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження.
Однак, органами державної виконавчої служби відповідні дії щодо зняття арешту з нерухомого майна позивача, вжиті не були, та під час завершення відповідного виконавчого провадження (яке на даний час є знищеним) арешт з нерухомого майна позивача знятим не був.
При цьому, відповідачем до суду доказів на підтвердження того, що виконавче провадження в рамках якого було прийнято постанову про арешт майна боржника, завершене без стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, не надано.
Водночас, представником відповідача зазначено, що перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що відкриті виконавчі провадження або такі, що перебували на виконанні відділу щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 - відсутні.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
Неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у цій справі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що у органів державної виконавчої служби наявний обов`язок щодо зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при завершенні такого виконавчого провадження, приймаючи до уваги те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно досі наявний запис про арешт нерухомого майна позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.
При цьому зазначає, що відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1404-VІІІ, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
На підставі означеного вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.
За приписами ч.3, ч.4 та ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.
Для підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (що підлягають сплаті зі сторони позивача) надано суду: договір № 77РВ про надання правової допомоги від «10» січня 2023р.; додаткову угоду №1 до Договору № 77РВ про надання правової допомоги від «10» січня 2023 р.; акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 13.01.2023 року до Додаткової угода №1 до Договору № 77РВ про надання правової допомоги від «10» січня 2023 р.; ордер серія АЕ №1173611 від 13.01.2023р.
З зазначених вище документів вбачається, що позивачем мають бути сплачені витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень).
Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, та докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн., 00 коп.).
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.
Зняти арешт майна, яке належить ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та заборону його відчуження, накладеного на підставі Постанови ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 року (номер запису про обтяження 4401190), зареєстрованого нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори, як реєстратором, 24.12.2007р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №6297566.
Зняти арешт майна, яке належить ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та заборону його відчуження, накладеного на підставі постанови ВДВС Київського району міста Харкова б/н від 19.08.2002 (номер запису про обтяження 4401203), зареєстрованого нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори, як реєстратором, 24.12.2007р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №6297473.
Зняти арешт майна, яке належить ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), та заборону його відчуження, накладеного на підставі постанови Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції б/н від 02.10.2007 року про відкриття виконавчого провадження (номер запису про обтяження 4401216), зареєстрованого нотаріусом Восьмої харківської державної нотаріальної контори, як реєстратором, 12.10.2007р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №5826766.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1073,60 грн. (десять тисяч сімдесят три грн., 60 коп.).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн., 00 коп.).
Відповідно до ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
Відповідно до ч.3 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією.
Суддя Є.О. Жукова