Справа № 522/9413/22
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/9413/22
Провадження № 2-а/204/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Воронько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксани Вікторівни, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 10 червня 2022 року інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною винесено постанову серії 2АВ № 00176308 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі відносно нього - ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Згідно вказаної постанови 25 травня 2022 року о 17 годині 32 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287, особа, яка керувала транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., чим порушила пункт 12.9(б) Правил дорожнього руху та постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти штраф у розмірі 340,00 грн. З таким рішенням позивач не погоджується. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Проте вважає, що інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Р.В. при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі з`ясовано фактичні обставини справи, порушено вимоги щодо складання постанови, а тому висновки щодо вини водія є передчасними та необгрунтованими. Так, з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, позивач свій транспортний засіб Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , з метою його збереження передав у тимчасове користування свого товариша, з яким раніше проходив військову службу в зоні проведення АТО/ООС на території Донецької та Луганської областей - ОСОБА_2 , який перебував у тверезому стані та має право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Станом на теперішній час транспортний засіб позивача знаходиться за місцем мешкання ОСОБА_2 , який він дозволяє йому використовувати для власних потреб в межах Одеської області. 12 липня 2022 року від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 позивачу стало відомо, що за місцем реєстрації позивача ( АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що з 2014 року через ведення бойових дій та окупацією частини території України він є внутрішньо переміщеною особою), на ім`я позивача за адресою військомату прийшов лист про порушення правил дорожнього руху та позивач попросив скерувати його за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 . 18 липня 2022 року у відділенні Нової Пошти по вул. Говорова, 7 А, м. Одеса, він отримав посилку та дізнався про порушення правил дорожнього руху особою, яка керувала його транспортним засобом. Зі слів ОСОБА_2 , останній дійсно 25 травня 2022 року використовував його транспортний засіб Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , а саме керував ним та відвозив у смт. Чорноморське Комінтернівського району Одеської області продукти харчування та можливо при виїзді з міста трохи перевищив швидкісний режим о 17 годині 32 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287. При цьому, позивач в цей час перебував за місцем мешкання. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення, він не керував автомобілем Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , а керував ним ОСОБА_2 . Тобто, в даному випадку позивач не є суб`єктом цього адміністративного правопорушення, а зазначене в протоколі є невірним. Таким чином, інспектор Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Р.В. не зібравши та не дослідивши всі докази у справі, дійшов передчасного висновку про провину позивача. ОСОБА_2 сплатив штраф за вказане адміністративне правопорушення. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

13 грудня 2022 року від представника Департаменту патрульної поліції - Єфіменко С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Департамент патрульної поліції з позовними вимогами ОСОБА_1 категорично не погоджується, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства з огляду на наступне. Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ № 00176308 від 10.06.2022 року виніс інспектор ДПП М`ясоїд Р.В. на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Правопорушення було зафіксовано технічним засобом Каскад 158-1220, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». На офіційному веб-сайті МВС розміщена інформація про встановлені технічні засоби (прилади контролю). Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості транспортного засобу Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , є інформаційний файл з трьома фотознімками зображення транспортного засобу та відеозапис правопорушення. На фотознімках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення. Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеофіксації та фотокарток транспортного засобу Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленого обмеження швидкості транспортного засобу доведений в повній мірі. Крім того, позивач не заперечує факт того, що при керуванні та здійсненні руху належним йому транспортним засобом було перевищено встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год. 14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. При цьому, в даному випадку, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» отримав сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19 Rev.0, що дійсний в період з 14.01.2019 року по 14.01.2029 року та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки. Комплекси автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху «Каскад», як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшли необхідні тестування та мають дозвільні документи на їх використання. В тексті оскаржуваної постанови не зазначається водій транспортного засобу, оскільки інспектор під час розгляду справи про порушення Правил дорожнього руху зафіксованого в автоматичному режимі, не зобов`язаний встановлювати особу водія транспортного засобу. ОСОБА_1 , як особа за якою зареєстровано транспортний засіб та начебто передала право керування іншій особі, не вжив будь-яких заходів для того, щоб не допустити перевищення обмежень швидкості руху транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_2 , або скинути з себе тягар відповідальності за порушення Правил дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі цим транспортним засобом. Нормами КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, в разі передачі автомобіля третім особам. Позивач надає квитанцію про сплату накладеного штрафу та пояснення від можливого водія, який вчинив правопорушення. Однак, ні позивач ні можливий водій, який вчинив правопорушення, не надають доказів звернення до ДПП відповідно до «Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 р. № 833. Твердження позивача, що за кермом автомобіля знаходилась третя особа, не встановлює останнього як належного користувача транспортного засобу та відповідальної особи за вчинення адміністративного правопорушення в розумінні КУпАП. У зв`язку з викладеним просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії 2АВ № 00176308 від 10.06.2022 року - без задоволення.

Також, 13 грудня 2022 року до суду надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції - Єфіменко С.С., в якій він просив залучити до участі у справі в якості відповідача Департамент патрульної поліції. Розглянувши вказану заяву, суд з урахуванням положень ч.ч. 3, 4 ст. 48 КАС України, ухвалив відмовити Департаменту патрульної поліції у задоволенні заяви про залучення відповідача, оскільки оскаржувана постанова серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року винесена саме відповідачем Інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною, яка є посадовою особою Департаменту патрульної поліції, а отже є суб`єктом владних повноважень, так як відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, а у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Таким чином, визначена позивачем службова особа органу державної влади - Департаменту патрульної поліції, є належним відповідачем по справі, а тому підстави вважати, що позов подано не до тієї особи, відсутні. Також слід враховувати, що від позивача не надходило клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції як співвідповідача, що у відповідності до положень 2-го речення ч. 3 ст. 48 КАС України позбавляє суд можливості залучити зазначену особу як співвідповідача по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 червня 2022 року Інспектором Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксаною Вікторівною була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ № 00176308 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 14).

Відповідно до вказаної постанови від 10 червня 2022 року серії 2АВ № 00176308, 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 зафіксовано транспортний засіб Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , особа, яка керувала цим транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила пункт 12.9(б) Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, та інше.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною 1 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, відповідно до пункту 12.9(б) Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У примітці в статті 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

При визначенні в даному випадку суб`єкта правопорушення відповідач керувався положеннями ст.ст. 14-2 та 279-1 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була складена відносно позивача, оскільки саме за ним зареєстрований транспортний засіб Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 13).

Позивач у позовній заяві наполягав на тому, що 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 він транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , не керував, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП правопорушення не вчиняв, вимоги пункту 12.9(б) Правил дорожнього руху не порушував, в той день транспортним засобом керував ОСОБА_2 , якому позивач передав свій транспортний засіб у тимчасове користування.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання індивідуалізації відповідальності за вчинене правопорушення має фундаментальне значення для вирішення даної справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року по справі № 1-34/2010 визнано такими, що не відповідають Конституції Украйни (є неконституційними), статтю 14-1, частину шосту статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У 2008 році КУпАП було доповнено статтею 14-1 згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 24 вересня 2008 року N 586-VI, яка мала назву «Відповідальність власників (співвласників) транспортних засобів».

На момент визнання положень ст. 14-1 КУпАП неконституційною вона складалася з двох частин та мала таку редакцію:

«1. До адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

2. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення».

Конституційний Суд України у справі № 1-34/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки».

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом.

За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) для чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Ухвалюючи рішення № 1-34/2010 від 22 грудня 2010 року КСУ у мотивувальній його частині, а саме у пункті 4.3, зазначив, що перевірена на предмет конституційності стаття 14-1 Кодексу, яка міститься в Загальній частині Кодексу, встановлює особливості притягнення до адміністративної відповідальності саме власників (співвласників) транспортних засобів, однак безпосередньо не визначає складу правопорушення, а тому не може бути самостійною підставою для притягнення до такої відповідальності. Види правопорушень та процедура притягнення до адміністративної відповідальності визначені в Особливій частині Кодексу. Положення статті 14-1 Кодексу можуть застосовуватися лише в системному зв`язку з низкою інших статей, передбачених Особливою частиною Кодексу, диспозиції яких у безальтернативній формі визначають суб`єктом, який притягається до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особу, яка винна у вчиненні цього правопорушення, зокрема водія транспортного засобу. За відсутності в статтях Особливої частини Кодексу, які визначають склад адміністративних правопорушень, вказівки на те, що суб`єктами цих правопорушень є власники (співвласники) транспортних засобів, ці суб`єкти можуть притягатися до адміністративної відповідальності виключно за наявності в їхніх діях складу певного адміністративного порушення, інше створює правову невизначеність у встановленні суб`єкта, що притягається до відповідальності в цій сфері.

Враховуючи наведені мотиви Конституційний Суд України у рішенні від 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010 визнав такою, що не відповідає Конституції Украйни (є неконституційною), статтю 14-1 КУпАП.

Крім того, у пункті 3 резолютивної частини рішенні від 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010 КСУ рекомендував Верховній Раді України привести порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису у відповідність до цього Рішення.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14.07.2015 до діючого КУпАП була внесена стаття 14-2 яка на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови мала наступну редакцію: адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Порівняльний аналіз ст. 14-1 КУпАП, яка рішенням КСУ від 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010 була визнана неконституційною, та статті 14-2 КУпАП, дає підстави для висновку, що обома вказаними статтями передбачена можливість притягнення до адміністративної відповідальності саме власників транспортних засобів, що на переконання суду суперечить рішенню КСУ від 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010 та порушує принцип індивідуалізації покарання.

Крім того, з наведеного випливає також і інший висновок про те, що відповідач у своїй діяльності керується нормою тотожною тій, яка у 2010 році була визнана неконституційною.

Зміст ст. 14-2 КУпАП зводиться до того, що нею запроваджена «презумпція винуватості власника транспортного засобу», що є порушенням норм ст. 61 Конституції України.

Враховуючи наведене слід звернути особливу вагу на рішення Конституційного суду України, ухвалене ним по справі № 4-рп/2016.

Так, згідно рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 зазначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України).

Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення № 4-рп/2016).

З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню.

У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Така правова позиція висвітлена і у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 21 квітня 2021 року по справі № 360/3611/20.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні.

Однак, винесення відповідачем оскаржуваної постанови за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що саме позивач порушив Правила дорожнього руху та 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 керував транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , перевищивши встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год., свідчить про те, що ним порушено принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності.

Факт притягнення відповідачем позивача до адміністративної відповідальності на підставі ст. 14-2 КУпАП, яка за своїм змістом є тотожною визнаній неконституційною статті 14-1 КУпАП (у редакції що діяла на момент постановлення КСУ рішення 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010), дає підстави для застосування судом норм Конституції України як норм прямої дії.

Згідно зі статтею 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до змісту статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 КАС України).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 4 статті 7 КАС України чітко визначено, що якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Отже, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що положення ст. 14-2 КУпАП суперечать Конституції України, у зв`язку з чим вони застосуванню по відношенню до позивача ОСОБА_1 не підлягають, та слід застосувати норму ст. 61 Конституції України як норму прямої дії, якою закріплений принцип індивідуалізації юридичної відповідальності для кожної особи.

За наведених обставин суд вважає, що передбачені законом підстави для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за відсутності достатніх доказів щодо вчинення правопорушення безпосередньо ним, відсутні, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку, права особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності (позивача), передбачені ст. 268 КУпАП, дотримані не були.

На підтвердження того, що 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , керував не позивач ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , якому позивач передав свій транспортний засіб у тимчасове користування, свідчить також те, що згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2 від 23 липня 2022 року останній визнав, що 25 травня 2022 року саме він керував транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , який належить його товаришу - ОСОБА_1 , та відвозив у смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області продукти харчування, у зв`язку з чим можливо при виїзді з міста трохи перевищив швидкісний режим о 17 годин 32 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 287 (а.с. 20). Крім того, саме ОСОБА_2 оплатив штраф у розмірі 340,00 грн. за оскаржуваною постановою серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року, що підтверджується квитанцією № 10 від 25 липня 2022 року на суму 340,00 грн. (а.с. 7).

Визнання іншою особою факту вчинення адміністративного правопорушення та оплата нею штрафу, на переконання суду дають достатньо обґрунтованих підстав вважати, що порушення швидкісного режиму, яке мало місце 25 травня 2022 року о 17 год. 32 хв. за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 287 транспортним засобом Ford Kuga, номерний знак НОМЕР_1 , вчинено не позивачем по справі. Доказів, які б спростовували такі висновки суду, матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказів того, що саме позивачем ОСОБА_1 25 травня 2022 року вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог пункту 12.9(б) Правил дорожнього руху та відповідно саме його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та враховуючи факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 14-2 КУпАП, яка згідно рішення Конституційного Суду України не підлягає застосуванню, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП за постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року підлягає закриттю.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не ґрунтуються на законі та не спростовують висновків суду.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, оскільки відповідач по справі - інспектор Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Р.В., яка винесла оскаржувану постанову, є посадовою особою Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір у розмірі 496,20 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі ст. 61, 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року по справі №1-34/2010, рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року по справі № 4-рп/2016, ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 7, 19, 20, 72, 77, 96, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора Департаменту патрульної поліції М`ясоїд Роксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ № 00176308 від 10 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез