Справа № 500/2510/22
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 500/2510/22

адміністративне провадження № К/990/2463/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Волинець Сергій Анастасович,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року (суддя Чепенюк О.В.) та

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року (колегія у складі суддів Онишкевича Т.В., Кухтея Р.В., Носа С.П.)

у справі № 500/2510/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; позивачка) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФ України в Тернопільській області; відповідач), у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 17.06.2022 № 1900-0215-8/16802, щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII);

- зобов`язати ГУ ПФ України в Тернопільській області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII з 31.05.2022.

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 17.08.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022, відмовив у задоволенні позову.

17.01.2023 представник позивачки подав касаційну скаргу, що 20.01.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального прав та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без врахування висновків щодо застосування норм права, висловлених у постановах Верховного Суду України від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а та від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 599/564/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі № 333/2072/17, від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17, від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, від 22.03.2018 у справі № 588/538/16-а, від 23.05.2018 у справі № 398/3509/16-а, від 18.09.2018, від 05.10.2018 у справі № 190/359/17, від 31.01.2019 у справі № 283/2537/16-а та від 28.02.2019 у справі № 357/10239/16-в. Надання ОСОБА_2 статусу особи, потерпілої від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4 та видача у 2000 році посвідчення уповноваженим органом підтверджує факт її постійного проживання/роботи не менше чотирьох років на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993. На момент аварії на Чорнобильській АЕС до 14.11.1990 ОСОБА_1 мала зареєстроване місце проживання у м. Чорткові Тернопільської області, 10.05.1986 зареєструвала шлюб, більше 9 років проживала на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії.

За предметом спору ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального провадження (ч. 4 ст.12 КАС України).

Тому, Тернопільський окружний адміністративний суд в ухвалі від 04.07.2022 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Верховний Суд зауважує, що оцінка "винятковості" справи для учасника справи може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Тому, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Представник позивачки не визначає у касаційній скарзі проблемне питання, відповідь на яке потребувала б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів подібних правовідносин, не обґрунтовує фундаментальне значення касаційної скарги для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах, зокрема ст. 55 Закону № 796-XII, інших норм матеріального чи процесуального права.

Тому, Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17 сформулював правову позицію щодо питання реалізації права на зниження пенсійного віку відповідно до Закону № 796-XII, який зводиться до того, що пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, передбаченою ст. 55 Закону № 796-XII, - за фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості не менше 4 років.

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.08.2022, виходив з того, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1984 до 27.06.1989 навчалася в Чернівецькому державному університеті за денною формою навчання; станом на 01.01.1993 проживала та / або пропрацював у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років, а відтак, не набула право на зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17.

Доводи касаційної скарги представника позивачки зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин фізичного перебування (постійного проживання) ОСОБА_1 до 27.06.1989 за місцем знаходження вищого навчального закладу, що виходить за межі перегляду судом касаційної інстанції судових рішень (ст. 341 КАС України).

Правові позиції Верховного Суду, на які посилається у доводах касаційної скарги представник позивачки, не є релевантними для цієї справи.

Так, Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а та від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 та Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 28.03.2018 у справі № 333/2072/17 та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17 та від 20.02.2018 у справі № 599/564/17, від 05.10.2018 у справі № 190/359/17 притримувалися правової позиції щодо документу, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ (посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи"); не формулював висновок щодо інших підстав виникнення права на зниження пенсійного віку, зокрема, періоду проживання / роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

Фабули справ № 572/47/17, № 588/538/16-а, № 398/3509/16-а, № 283/2537/16-а та № 357/10239/16-а також не є подібними фактичним обставинам у цій справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Волинець С.А. , слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Волинець Сергій Анастасович , на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року та на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі № 500/2510/22.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб