Справа № 560/11504/22
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

10 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

I. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період навчання з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року, період військової служби з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року, періоди роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року, з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.09.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період навчання з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року, період військової служби з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року, періоди роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року, з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.09.2022 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області йому відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У результаті розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року згідно з дипломом від 30.04.1979 року серії НОМЕР_1 , період військової служби з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року, періоди роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року, з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року. Вважає, що записи трудової книжки містять всю необхідну інформацію про періоди його роботи. Зазначає, що подання уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише у тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній. Також зазначає, що обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, а тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для неврахування до страхового стажу спірних періодів роботи.

Відповідач подав до суду відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що при зверненні за призначенням пенсії за віком позивач надав паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.02.2001 року Куйбишевським РВ УМВС України в Донецькій області, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, диплом, виданий Донецьким індустріальним технікумом Міністерства вугільної промисловості СРСР НОМЕР_3 від 30.04.1979, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 333 від 05.03.2021, трудову книжку без номера від 30.01.1979. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, що передбачено Порядком № 637, позивачем надано не було. Звертає увагу, що позивач не скористався правом, передбаченим абзацом 4 пункту 1.8 Порядку та не подав додаткових документів щодо підтвердження стажу роботи в строк, передбачений Законом.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року відкрито провадження у цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін та про залучення третьої особи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями з паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області.

Відповідно до довідки від 05.03.2021 року № 3004- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що фактично проживає у місті Києві.

ОСОБА_1 13 вересня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 року № 97 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні, поміж іншого, зазначено: вік заявника - 65 років 8 місяців 6 днів; страховий стаж становить - 8 років 4 місяці 10 днів; до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1974 по 28.04.1979 згідно з дипломом від 30.04.1979 НОМЕР_4 , оскільки період навчання перетинається з військовою службою; період строкової військової служби з 05.05.1975 по 20.05.1977, оскільки відсутній військовий квиток, а запис про проходження військової служби в трудовій книжці здійснено некоректно; період з 24.02.1982 по 25.06.1982, оскільки у записі про звільнення наявне виправлення в даті наказу; період з 20.09.1982 по 06.06.1988, оскільки наявні розбіжності між датою звільнення (06.06.1988) з роботи та датою наказу (06.08.1988); для зарахування до страхового стажу: періоду з 01.09.1974 по 28.04.1979 - необхідно надати уточнюючу довідку про тривалість навчання за денною формою; періоду з 05.05.1975 по 20.05.1977 - необхідно надати оригінал військового квитка або уточнюючу довідку про проходження строкової військової служби, видану на підставі облікової картки заявника; періодів роботи з 24.02.1982 по 25.06.1982, з 20.09.1982 по 06.06.1988 - необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Листом від 23.09.2022 року № 2600-0206-8/121023 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про прийняте рішення.

Відповідно до записів трудової книжки від 30 січня 1979 року ОСОБА_1 :

- з 19.01.1979 року по 01.03.1979 року - працював гірноробочим підземелля з повним робочим днем на шахті ім. М. Горького "Донецьквугілля" (записи № 1, № 2);

- з 01.09.1974 року по 30.04.1979 року - навчання у Донецькому індустріальному технікумі (записи № 3, № 4);

- з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року - служба у радянській армії (записи № 5, № 6);

- 18.06.1979 року - прийнятий на роботу техніком-налагоджувальником у Шахтоналагоджувальне управління тресту "Донецьктехнобудмонтаж" (запис № 7);

- 01.03.1980 року - переведений на посаду техніка-налагоджувальника "Підземної дільниці" з повним робочим днем у шахті (запис № 8);

- 25.01.1982 року - звільнений за власним бажанням (запис № 9);

- з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року - працював електромонтером з ремонту електрообладнання у механічному цеху № 2 у Челябінському тракторному заводі (записи № 10, № 11);

- з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року - працював підземним електриком-слюсарем четвертого розряду повний робочий день у шахті шахтоуправління "Куйбишевське" (записи № 12, № 13);

- з 22.06.1988 року по 21.11.1988 року - працював вантажником;

- з 07.12.1988 року по 18.10.1990 року - працював електрослюсарем четвертого розряду у Донецькому спеціалізованому управлінню тресту "Донбасдомнаремонт" по ремонту металургійних печей та устаткування (записи № 16, № 17).

Згідно з дипломом серії НОМЕР_4 від 30 квітня 1979 року ОСОБА_1 в 1974 році поступив до Донецького індустріального технікуму і в 1979 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності гірнича електромеханіка.

Позивач, вважаючи порушеним його право на пенсійне забезпечення, звернувся з цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії відповідно до вказаної норми є досягнення віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Як слідує з оскаржуваного рішення, саме відсутність необхідного стажу стала підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (частина перша статті 56 Закону № 1788-XII).

Разом із тим, відповідно до пунктів "в", "д" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судом встановлено, що позивач 13 вересня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 року № 97 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1974 по 28.04.1979 згідно з дипломом від 30.04.1979 НОМЕР_4 , оскільки період навчання перетинається з військовою службою;

- період строкової військової служби з 05.05.1975 по 20.05.1977, оскільки відсутній військовий квиток, а запис про проходження військової служби в трудовій книжці здійснено некоректно;

- період з 24.02.1982 по 25.06.1982, оскільки у записі про звільнення наявне виправлення в даті наказу;

- період з 20.09.1982 по 06.06.1988, оскільки наявні розбіжності між датою звільнення (06.06.1988) з роботи та датою наказу (06.08.1988).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Крім того, Інструкцією № 162, що діяла у спірний період роботи позивача, унормовано, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення. У графi 4 трудової книжки зазначається пiдстава для внесення запису до трудової книжки - наказ (розпорядження) керiвника пiдприємства, дата його видачi i номер.

Суд звертає увагу, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року вмотивована наявністю виправлення у записі про звільнення в даті наказу, а періоду з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року - розбіжностями між датою звільнення (06.06.1988 року) з роботи та датою наказу (06.08.1988 року).

За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу (номер наказу, число і місяць його видачі) та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

У свою чергу згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, у яких працював позивач, або архівних установ для отримання відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.

Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Верховним Судом у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування / призначення пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Вказане дає підстави для висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права. Відтак недотримання роботодавцем усіх вимог при заповненні трудової книжки не може бути беззаперечною підставою для відмови у призначенні пенсії, чи неврахуванні відповідних періодів під час обрахунку страхового стажу, що впливає на її розмір.

З огляду на вищевказане, записи № 10, № 11 трудової книжки позивача підтверджують його роботу з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року електромонтером з ремонту електрообладнання у механічному цеху № 2 у Челябінському тракторному заводі, а записи № 12, № 13 - роботу з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року підземним електриком-слюсарем четвертого розряду повний робочий день у шахті шахтоуправління "Куйбишевське".

Щодо права позивача на зарахування до страхового стажу періодів навчання та служби в лавах радянської армії, суд зазначає таке.

Статтею 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з положеннями абзацу другого пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Записами трудової книжки підтверджується служба позивача у радянській армії з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року (записи № 5, № 6), а тому суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування періоду військової служби до страхового стажу позивача.

Водночас відповідно до записів трудової книжки з 01.09.1974 року по 30.04.1979 року позивач навчався у Донецькому індустріальному технікумі (записи № 3, № 4).

У спірному рішенні відповідач зазначив, що для зарахування до страхового стажу періоду навчання у технікумі необхідно надати уточнюючу довідку про тривалість навчання за денною формою навчання.

Суд уже зазначав, що положеннями пункту "д" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 2.15 Інструкції № 162 студентам, учням, аспірантам та клінічним ординаторам, які мають трудові книжки, навчальний заклад (науковий заклад) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, у партійних школах та школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Тобто зазначена Інструкція передбачає внесення до трудових книжок студентів записів про час навчання лише на денних відділеннях.

Разом із тим, згідно з дипломом серії НОМЕР_4 від 30 квітня 1979 року ОСОБА_1 в 1974 році поступив до Донецького індустріального технікуму і в 1979 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності гірнича електромеханіка.

Тобто записами трудової книжки (записи № 3, № 4) і дипломом підтверджується, що позивач навчався у Донецькому індустріальному технікуму у період з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року за денною формою навчання, що свідчить про наявність підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.

Однак, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Приписами частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, пенсійним законодавством України не передбачено подвійне зарахування періодів роботи (зайнятості) до страхового стажу.

Оскільки позивач у період навчання (з 01.09.1974 року по 30.04.1979 року) проходив військову службу (з 05.05.1975 року по 20.05.1977 року), одночасне зарахування таких призведе до подвійного зарахування одного і того ж періоду, що суперечитиме вимогам частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачу до стажу роботи слід зарахувати період навчання та проходження військової служби з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року.

Враховуючи вказане вище, страховий стаж позивача, що обрахований відповідачем, не в повній мірі відповідає записам трудової книжки щодо періодів трудової діяльності (зайнятості), а тому наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання та проходження військової служби з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року та періоди роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року, з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу, з урахуванням спірних періодів, понад 15 років, він має право на відповідну пенсію.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стражу спірних періодів та у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 року № 97, суд вважає, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід визнати таке рішення протиправним та скасувати його.

У частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 вересня 2022 року, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 21.09.2022 року № 97. Тому саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до вимог статті 83 Закону № 1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Тобто пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Оскільки позивач досяг пенсійного віку 07 січня 2017 року, однак звернувся до пенсійного органу 13 вересня 2022 року, пенсія за віком призначається з дня звернення, тобто 13 вересня 2022 року.

Враховуючи зазначене вище, суд вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 вересня 2022 року.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.09.2022 року № 97 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи період навчання та проходження військової служби з 01.09.1974 року по 28.04.1979 року, періоди роботи з 24.02.1982 року по 25.06.1982 року, з 20.09.1982 року по 06.06.1988 року та призначити пенсію за віком з 13 вересня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 лютого 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Головуюча суддя Д.Д. Гнап