Справа № 560/1754/23
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1754/23
УХВАЛА

08 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 лютого 2023 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову одночасно із поданням позовної заяви.

Заявник просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Покликається на те, що з метою недопущення передчасного відправлення ОСОБА_1 на військову службу необхідно вжити вказані заходи забезпечення позову. Невжиття таких заходів, на думку позивача, унеможливить захист порушеного права.

Дослідивши зміст заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.150 КАС України суд має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Згідно з ч. 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 у справі №826/13413/18 зазначив, що суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. З цією метою позивач ( заявник) повинен довести, у чому можуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, оцінити складність вчинення цих дій або довести належними доказами неможливість їх вчинення у разі невжиття заходів забезпечення.

У позові ОСОБА_1 зазначає про те, що 03.02.2023 отримав рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу, з яким він не погоджується, а також повістку на відправку згідно з якою він зобов`язаний 08.02.2023 з`явитись за визначеною адресою у м. Дунаївці з документами і речами.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Факт отримання повістки зобов`язує заявника з`явитись до військової частини або на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах, однак не означає автоматичне зарахування на військову службу.

Позивач зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову його скерують на військову службу, де він набуде статус військовослужбовця і вже не зможе отримати відстрочку від призову. У той же час, належних доказів невідворотності настання таких наслідків у разі незастосування заходів забезпечення позову заявником не надано. Також позов не містить позовних вимог зобов`язального характеру до відповідача.

Відтак, підстави, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам заявника до ухвалення рішення по суті спору. Також не надані докази щодо невідворотності настання обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють подальше виконання рішення суду або поновлення порушених прав.

У позові заявник також зазначає про те, що його не було направлено для проходження обов`язкового медичного огляду, однак будь - яких доказів цього не надає, що виключає можливість забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності рішення та дій суб`єкта владних повноважень.

З огляду на те, що надані заявником документи не є достатніми для того, аби обґрунтовано підтвердити наявність правових підстав для забезпечення позову, суд вважає заяву необґрунтованою.

Крім того, обов`язки щодо переміщення (у разі такого) військовозобов`язаного до відповідних пунктів призначення (дислокації) покладаються на уповноважених посадових осіб військового органу ( зокрема відповідача), які на даний час безпосередньо проходять військову службу та реалізують відповідні повноваження, пов`язані з мобілізаційними заходами в умовах воєнного стану. Такі особи діють відповідно до закону та відданих командирами військових органів та формувань наказів і розпоряджень. У той же час, заборона цим особам вчиняти дії, спрямовані на виконання їх прямих обов`язків та повноважень, фактично означатиме зупинення дії відповідних наказів/ розпоряджень командирів (начальників), відданих військовослужбовцям в умовах воєнного стану.

У той же час, відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Керуючись статтями 248, 256, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя І.С. Козачок