Справа № 308/1848/23
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1848/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання Шовак А.О., представника позивача Костів Л.А., відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), представника відповідача - адвоката Ільчук І.М., перекладача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, про примусове видворення іноземця за межі території України,

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Федеративної Республіки Нігерія, про примусове видворення іноземця за межі території України.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 28 січня 2023 року о 15.30 год. був виявлений та затриманий на околиці м. Чоп на відстані 50 метрів до державного кордону на напрямку 357 п/зн під час спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України та надають право перетинати державний кордон, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 та ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача на момент затримання були відсутні. В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

Також, відповідач 29 грудня 2022 року о 22:00 був виявлений та затриманий в міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення «Чоп (Дружба)» (тип А) на напрямку виїзд з України, який на паспортний контроль пред`явив закордонний паспорт громадянина Нігерії № НОМЕР_2 , в ході перевірки п/н «ПД» було встановлено, що даний паспортний документ має ознаки часткової підробки.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2023 року по справі №308/17511/22 громадянина Нігерії визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31.01.2023 року відповідача було затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В подальшому НОМЕР_3 прикордонним загоном було отримано свідоцтво на повернення ENK/IMM/ETC/1/40 від 31.01.2023 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , на основі якого можливо ідентифікувати особу.

Також позивач зазначає, що між Україною та Федеративною Республікою Нігерія Угоду про реадмісію осіб не укладено.
Приймаючи до уваги викладене, позивач просить примусово видворити за межі території України громадянина Федеративної Республіки Нігерія, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва на повернення ENK/IMM/ETС/1 /40 від 31.01.2023.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення позову. Від імені підзахисного повідомив, що такого було ошукано після запрошення на навчання, такий зараз перебуває у скрутній ситуації, просить направити його додому.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28 січня 2023 року о 15.30 год. був виявлений та затриманий на околиці м. Чоп на відстані 50 метрів до державного кордону на напрямку 357 п/зн під час спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні та у подальшому його було затримано у відповідності до вимог ст. 263 КУпАП на строк до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», якими визначено порядок перетинання державного кордону України.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 28.01.2023 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 28.01.2023.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2023 (Справа № 308/1528/23) адміністративний позов задоволено. Затримано громадянина Федеративної Республіки Нігерія, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк до одного місяця.
Матеріалами справи також встановлено, що особу відповідача ідентифіковано через посольство Федеративної Республіки Нігерія, яким 31.01.2023 року видано посвідку на повернення серії ENK/IMM/ETC/1/40.
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 4 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Згідно абзацу 1 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України відповідачем до матеріалів справи не надано.
Частиною 1 ст. 31 Закону № 3773-VI передбачено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн.
Згідно з ч.1 статті 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд вважає, що позов про примусове видворення іноземця за межі України слід задовольнити, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, незаконний перетин державного кордону, крім того, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні.
Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Примусово видворити за межі території України громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області І.В.Логойда