Справа № 380/9170/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/9170/22 пров. № А/857/17183/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №380/9170/22 за адміністративним позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, третя особа- ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Потабенко В. А.,

час ухвалення рішення 14.11.2022 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 18.11.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , звернулася у суд з позовом до відповідача- приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, третя особа- ОСОБА_1 , в якому просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни щодо подання заявки на реалізацію об`єкту нерухомості, а саме: 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою м. Львів, Замарстинівська, 240 протиправними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну вжити заходів для припинення реалізації об`єкту нерухомості, а саме: 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 до отримання дозволу органу опіки та піклування у зв`язку з використанням цих приміщень малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни щодо подання заявки на реалізацію об`єкту нерухомості - 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну відкликати заявку на реалізацію нерухомого майна від 23 червня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № 54984521, а саме:1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. АДРЕСА_1 до отримання дозволу органу опіки та піклування у зв`язку з використанням цих приміщень дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що висновки суду про те, що приватний виконавець зобов`язана була звернутися до органу опіки та піклування за дозволом про можливість реалізації 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є помилковими, оскільки обов`язок отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування існує лише тоді, коли на реалізацію передається майно, право власності або право користування яким належить дитині, однак право власності на вищевказані приміщення належить боржнику ОСОБА_4 . Зазначає, що у разі передачі у порядку виконавчого провадження на реалізацію нерухомого майна, власником якого є боржник, який не є одним з батьків чи особою, яка їх замінює по відношенню до дітей, які мають право користування таким майном, відсутні підстави для отримання виконавцем згоди органу опіки та піклування, оскільки така згода потрібна на відчуження будинку, квартири, якщо відчужується майно, належне батьками або особами, які їх замінюють. Звертає увагу, що малолітній ОСОБА_3 є внуком власника боржника, тому відсутні підстави для застосування п.30 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо звернення до органу опіки та піклування. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, третя особа- ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що виконавцем виставлено на торги не квартиру, де зареєстрована дитина, а ? частини нежитлових приміщень, незалежно від їх перепланування та приєднання до квартири. Зазначає, що боржником та співвласником цих приміщень є дідусь ОСОБА_3 , який намагається уникнути виконання рішення суду про стягнення боргу. Звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема малолітні діти, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзиви на апеляційні скарги позивачем подані не були. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач (апелянт) ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Третя особа (апелянт) та представник третьої особи Никитенко О. В. та Приндота У.Г. у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача Дяків В. Б. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в приватного виконавця Шелінської Ю. А. перебуває виконавче провадження ВП №54984521 з примусового виконання виконавчого листа №1328/3776/12, виданого 16 серпня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 67000,00 доларів США основного боргу за договором позики від 01 вересня 2011 року та 1820,00 грн сум витрат; зарахування в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 вересня 2011 року коштів в сумі 300,00 євро, повернутих ОСОБА_6 ОСОБА_1 згідно з розписок від 05 січня 2012 року, 06 лютого 2012 року та 04 квітня 2012 року.

24 жовтня 2017 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №549845212.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що в процесі здійснення виконавчих дій встановлено, що рухомого майна, а також грошових коштів, на які б можна було звернути стягнення, в боржника немає, а незначні суми грошових коштів на банківських рахунках є недостатніми для виконання рішення суду.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано майно - квартира площею 81,0 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції також встановлено, що 11 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Львова, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року у справі №1328/7653/12 було прийнято рішення про переведення права покупця та визнання права власності на майно - квартиру площею за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з вказаним рішенням суду переведено право покупця на вищевказане майно на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по 1/2 частці за кожним, визнано право власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку квартири та нежитлових приміщень.

11 серпня 2020 року постановою приватного виконавця Шелінської Ю.А. про опис та арешт майна (коштів) боржника описано майно боржника, а саме: 1/2 частки квартири площею 81,0 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіді Шевченківської районної адміністрації № 36-вих-252 від 04 січня 2022 року та довідки №13059 від 04 лютого 2021 року у кв. АДРЕСА_3 зареєстрована дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 лютого 2021 року.

Відповідач стверджує, що оскільки має місце факт реєстрації неповнолітнього в квартирі, на яку накладено арешт, нею прийнято рішення звертати стягнення першочергово на нежитлові приміщення, які належать боржнику ОСОБА_6

11 лютого 2022 року виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - для визначення початкової вартості майна: 1/2 частка нежитлового приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , для примусової реалізації на прилюдних торгах, та призначено експерта Машталіра А.І.

15 лютого 2022 року до приватного виконавця Шелінської Ю.А. надійшов звіт про незалежну оцінку майна станом на 25.01.2022 - 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

15 лютого 2022 року приватним виконавцем скеровано сторонам до відома копію звіту про оціни майна.

23 червня 2022 року виконавцем скеровано заявку на реалізацію майна боржника, про що повідомлено ОСОБА_6 листом від 23 червня 2022 року вих. №54984521.

05 серпня 2022 року приватним виконавцем Шелінською Ю.А. повторно винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості описаного майна боржника.

Позивач вважає дії приватного виконавця Шелінської Ю.А. щодо подання заявки на реалізацію об`єкту нерухомості, а саме 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , протиправними, оскільки вказаними приміщеннями користується її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У той же час згода органу опіки на реалізацію таких приміщень відсутня.

Таким чином, позивач змушена звернутись у суд за захистом прав своєї дитини.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець ОСОБА_5 не зверталась до органу опіки та піклування за одержанням відповідного дозволу на реалізацію нерухомого майна, яким користується неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в той час як це прямо передбачено чинним законодавством, що регулює порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а тому дії приватного виконавця Шелінської Ю.А. щодо подання заявки на реалізацію об`єкту нерухомості, а саме: 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 є протиправними та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну відкликати заявку на реалізацію нерухомого майна від 23 червня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №54984521, а саме: 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , до отримання дозволу органу опіки та піклування у зв`язку з використанням цих приміщень дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII та іншими законами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, крім іншого, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Заходами примусового виконання рішень відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч.1 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Таким чином, виконавець отримує інформацію щодо майна боржника з офіційних державних реєстрів, в тому числі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - для визначення початкової вартості майна: 1/2 частка нежитлового приміщень 26-27 площею 81,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , для примусової реалізації на прилюдних торгах.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, оспорюваного договору.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

За змістом п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

За змістом п.14 ч.1 ст.27 згаданого вище Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно вбачається, що за боржником зареєстровано майно - квартира площею 81,0 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1 кв.м., що за адресою АДРЕСА_1 (а.с.154-156).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2013 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2013 року, ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 02 липня 2014 року по справі №1328/7653/12, переведено право покупця на вищевказане майно на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по 1/2 частці за кожним, визнано право власності за ОСОБА_6 на 1/2 частку квартира та нежитлових приміщень.

З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2022 року виконавцем скеровано заявку на реалізацію майна боржника, про що повідомлено ОСОБА_6 , який є боржником та співвласником цих приміщень.

Також матеріалами справи стверджується, що син позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованой за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №13059 від 04 лютого 2021 року (а.с.22).

Покликання позивача на те, що квартира АДРЕСА_4 у результаті перепланування (переобладнання) є квартирою у двох рівнях і у квартирі зареєстрована малолітня дитина, а тому з 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 за адресою: АДРЕСА_1 не можуть вчинятись приватним виконавцем жодні дії з його реалізації без згоди органу опіки і піклування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки висновок експерта не є належним доказом на підтвердження того факту, що це одна квартира, жодної реєстрації такої не проведено, а будь-яких інших доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту правовстановлюючих документів вбачається, що син позивача ОСОБА_3 , зареєстрований та має право на користуванням квартирою АДРЕСА_3 , разом з тим, нежитлові приміщення позначені 26-27 за адресою АДРЕСА_1 , на які скеровано заявку приватним виконавцем на реалізацію, є окремим об`єктом нерухомого майна. Доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.

Таким чином, за встановлених обставин спростовуються покликання позивача на те, що у разі продажу нежитлових приміщень позначених 26-27 за адресою АДРЕСА_1 , відбудеться порушення прав дитини, оскільки дитина зареєстрована та має право на користування і проживання у квартирі АДРЕСА_5 , і яке згідно з правовстановлюючих документів є іншим приміщенням.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни щодо подання заявки на реалізацію об`єкту нерухомості, а саме: 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 не діяв всупереч Закону, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі №380/9170/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 08 лютого 2023 року.