Справа № 140/1143/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 140/1143/22 пров. № А/857/8400/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року, прийняте суддею Костюкевичем С.Ф. у місті Луцьку, у справі за позовом приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (надалі позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA205150/2021/000007/1 від 13.10.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару за декларацією №UA205150/2021/004846 від 13.10.2021 виникли у зв`язку з тим, що реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі інвойсу від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 54 000,00 Євро в продавця «Winforta OU», однак, в технічному паспорті № НОМЕР_1 29.07.2020 29.07.2020 в графі С.3 зазначено інший власник MERSEDES-BENZ, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу.

Однак, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач придбав автомобіль марки - MERCEDES-BENZ, моделі -V- KLASSE, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2020 у компанії «Winforta OU» (Естонська Республіка).

Суд зазначив, що митний орган не був позбавлений можливості витребувати від відповідних органів країни експорту підтвердження дійсності експортної операції, направити запит до нерезидента компанії «Winforta OU» (Естонська Республіка) з приводу реалізованого автомобіля та його вартості.

Щодо зазначення в декларації країни відправлення №21PL402010E 534051 від 08.10.2021 числового значення 245 832,00 злотих, що відрізняється від числового значення в інвойсі від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR- 54 000,00 євро суд зазначив, що із наданих скірншотів з сайту https://www.money.pl слідує, що при формуванні експортної декларації було допущено помилку при визначенні курсу польського злотого по курсу відносно Євро на дату формування експортної декларації, однак, на думку суду, така помилка не впливає на визначення митної вартості, оскільки із наданих інших документів прослідковується вартість у сумі 54 000,00 Євро.

Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначив, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, тому стягнув 2 000,00 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності: Транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 08.10.2021 №211008.1-ШШЮЦГО, згідно якого транспортний засіб було придбано за 54000 Євро в продавця «Winforta OU» (Естонська Республіка). Однак, в технічному паспорті № НОМЕР_1 29.07.2020 в графі С.3 зазначено інший власник MERSEDES-BENZ .

Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, оскільки позивачем не додано доказів переходу права власності на вказаний транспортний засіб, відсутня ця інформація і в доданому контракті .

На думку апелянта, що наявність різних даних щодо попереднього власника, свідчить про виникнення об`єктивних та обґрунтованих сумнівів щодо дійсної митної вартості товару, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у справі №140/1713/19.

Крім того, під час порівняння рівня заявленої митної вартості товару з наявною в митного органу інформацією про рівень цін на такі товари встановлено, що вартість продажу такого ж транспортного засобу становить 60604,20 євро. Також встановлено, що в декларації країни відправлення №21PL402010E1534051 від 08.10.2021 числове значення становить 245832 злотих та відрізняється від числового значення в інвойсі від 08.10.2021 №211008.1-WIN/ОLTR - 54000 євро. При цьому, слід зазначити, що курс для митних цілей польського злотого на дату оформлення декларації країни відправлення станом на 08.10.2021 відповідно до інтернет сайту www.mоnеу. рl становив 4,6308. Тому числове значення в декларації країни відправлення відносно даного курсу становить 53086,29 євро.

Суд в рішенні звертає увагу на допущену помилку експортером при визначенні курсу польського злотого до євро, проте жодним чином не підтверджує цю «помилку», посилаючись на ст.61 Конституції України та індивідуальність покарання.

Не можна також погодитись і з висновками суду про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Адже ним не враховано, що характеристик товару, умови продажу, фізичні характеристики імпортованого товару, якість, репутація на ринку виробника товару, умови поставки товару зазначаються лише у тому випадку, коли митна вартість визначається у відповідності до положень до ст.59 та 60 МК України. При цьому, згідно ч.2 ст. 64 МК України митна вартість визначена за резервним методом повинна ґрунтуватись лише на раніше визнаних (визначених) вартостях.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.05.2021 між ПП «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» (Покупець) та Компанією «Winforta OU» (Продавець) укладено контракт № 10/21-WOL/OK/EUR, за умовами якого продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі легкові нові та бувші у використанні, сідельні тягачі нові та бувші у використанні, причіпи, напівпричіпи нові та бувші у використанні, спеціальну будівельну техніку нову та бувшу у використанні, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та бувшу у використанні, мотоцикли, квадроцикли та іншу мототехніку нову та бувшу у використанні (пункт 1.1. Контракту).

Покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. В разі досягнення домовленостей між сторонами, можлива попередня оплата вартості товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу (та/або проформі інвойс). Товар вважається оплаченим з моменту надходження коштів на рахунок продавця, вказаного в даному договорі (пункти 3.1, 3.3 Контракту).

Відповідно до п. 2.1 Контракту № 10/21-WOL/OK/EUR сторони погодили, що загальна вартість контракту 3 000 000,00 євро, п. 2.2 Контракту № 10/21-WOL/OK/EUR встановлено, що ціни на товар будуть зазначені в інвойсі (та/або проформі інвойс) для відповідної поставки і встановлюються в євро.

На виконання вказаного пункту сторонами погоджено інвойс №211008.1- WIN/OLTR від 08.10.2021, згідно з яким узгоджено сторонами вартість товару - легкового автомобіля марки - MERCEDES-BENZ, моделі -V-KLASSE, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 - 54 000,00 євро.

13.10.2021 з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався «автомобіль MERCEDES-BENZ, моделі -V- KLASSE, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2020…» згідно з вищевказаним контрактом, декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію №UA205150/2021/004984, у якій визначено митну вартість товару за основним методом - за ціною договору 54 000,00 євро.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: інвойс №211008.1-WIN/OLTR від 08.10.2021; проформу PROF/210928.3-WIN/OLTR від 28.09.2021; міжнародну товарно-транспортну накладну від 08.10.2021; сертифікат на транспортування EUR1 № PL/MF/AS 0246592 від 08.10.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 29.07.2020; платіжне доручення в іноземній валюті № 229 від 30.09.2021; висновок про якісні характеристики товарів - експертна довідка № 29399/21 від 08.10.2021; контракт № 10/21-WOL/OK/EUR від 13.05.2021; договір - доручення № 06/05-21 на надання митно-брокерських послуг від 06.05.2021; митна декларація країни відправлення № 21PL402010E1534051 від 08.10.2021.

З матеріалів справи слідує, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

- копію декларації країни відправлення.

На електронне повідомлення митниці позивач направив відповідачу пояснення від 13.10.2021 №13/10/21-ДМС, у якому повідомлено про неможливість надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки про такі останньому невідомі і ним не створювались. Позивач до вказаних пояснень долучив висновок звіт про оцінку транспортного засобу №524/21 від 09.11.2021 та скріншоти з сайту https://www.money.pl.

13.10.2021 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205150/2021/000007/1 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 205150/2021/00057.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 13.10.2021 №UA205150/2021/000007/1 зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме : транспортний засіб придбано на підставі інвойсу від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 54000 євро в продавця «Winforta OU», однак, в технічному паспорті № НОМЕР_1 29.07.2020 в графі С.3 зазначено інший власник MERSEDES-BENZ; в декларації країни відправлення №21PL402010E 1534051 від 08.10.2021 числове значення становить 245 832,00 злотих та відрізняється від числового значення в інвойсі від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR- 54 000,00 євро, що є наявною розбіжністю. Згідно ст. 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Декларантом додатково надано звіт про оцінку транспортного засобу №524/21 від 09.11.2021. Проте інформація, яка зазначена у ньому не могла бути прийнята митницею до уваги у зв`язку з тим, що в звіті про оцінку транспортного засобу в таблиці №1 експерт описує колісний транспортний засіб, який має пошкодження кузова, а саме, оббивка салону, оббивка сидінь, пофарбування кузова. Слід зазначити, що відповідно до технічного паспорта № НОМЕР_1 від 29.07.2020 дата введення в експлуатацію оцінюваного транспортного засобу 29.07.2020, показання одометра 13419 км. Фактично транспортному засобу на момент оформлення 1, 3 роки, що ставить під сумнів достовірність зазначених відомостей, які не було зафіксовано на момент митного оформлення. В свою чергу експерт в таблиці №1 приймає максимальне значення додаткового зменшення ринкової вартості у %. Слід зазначити, що для розрахунку ціни оцінюваного транспортного засобу експертом взято ціну 57 250,00 євро з довідникової літератури, що відображає ціни колісних транспортних засобів в провідних країнах-експортерах. Проте експертом не наведено джерело з якого взято таку вартість, відсутні додатки на які спирається експерт, що не дає можливості перевірити наведену експертом цінову інформацію. Дані наведені в експертному висновку прийняті митницею до уваги виключно як джерело довідкової інформації і носять консультаційний характер, та не можуть бути використані для підтвердження вартості на вище вказаний товар. Від надання інших документів декларант відмовився, про що повідомив листом від 13.10.2021.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994, Митного кодексу України, також, вимогами ч. 6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у 4.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України на підставі цінової інформації щодо вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено на рівні-60 604,20 євро за МД №UA204020/2021/247946 від 14.07.2021.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний транспортний засіб було випущено у вільний обіг за МД № UA205150/2021/004984.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини першої статті 24 Митного кодексу України визначено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами 5, 6 статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статті 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частини 1статті 58 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частин 2, 3 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Приписами частини 7 статті 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: автомобіль марки - MERCEDES-BENZ, моделі -V- KLASSE, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2020 та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи містять такі розбіжності і неточності, зокрема, щодо того, що реалізацію вказаного вище транспортного засобу здійснено на підставі інвойсу від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR, згідно якого транспортний засіб було придбано за 54 000,00 Євро в продавця «Winforta OU», однак, в технічному паспорті № № НОМЕР_1 29.07.2020 29.07.2020 в графі С.3 зазначено інший власник MERSEDES-BENZ. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу; в декларації країни відправлення №21PL402010E 1534051 від 08.10.2021 числове значення становить 245 832,00 злотих та відрізняється від числового значення в інвойсі від 08.10.2021 №211008.1-WIN/OLTR- 54 000,00 євро, що є наявною розбіжністю.

Аналіз наведених вище положень МК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 МК України, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, на думку суду, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу та подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Наведені обставини вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не підтверджували заявлену вартість та містили неточності. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з відсутністю у наданих декларантом документах відомостей про об`єктивні й достовірні дані на підтвердження митої вартості імпортованого товару за ціною договору (за першим методом), у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом вартості товару Волинська митниця в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту у всіх випадках запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; копію декларації країни відправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, у зв`язку з чим відповідач витребував додаткові документи та вказані вище розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж пояснені декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант не спростував твердження відповідача про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митниці однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.

Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для коригування митної вартості товарів не за ціною договору (контракту).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14 липня 2020 у справі №809/1557/17, від 10 червня 2020 у справі №1.380.2019.004752, від 28 вересня 2020 у справі №520/2133/19, від 10 квітня 2020 у справі №822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.

Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слідує, що їх прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом. За результатом проведеної процедури консультації із декларантом та у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України.

Колегія суддів вважає, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митної декларації, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що під час процедури митного оформлення ввезеного позивачем товару у митного органу були наявні правові підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання щодо безпідставності позовних вимог та відповідно відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, через що такі задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року у справі №140/1143/22 скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні позову приватного підприємства «ОЛ ТРАНС ГЛОБАЛ» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар