Справа № 809/1127/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 809/1127/16 пров. № А/857/260/23

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Матковської З.М.

за участю секретаря Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНЗЕРНОЕКСПО» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року (ухвалене головуючим суддею Григорук О.Б., об 14 год. 33 хв. в м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 24 жовтня 2016 року) у справі № 809/1127/16 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРО-ЕКСПО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Бродекс Тім»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що за відповідачем рахується податковий борг, який виник у зв`язку із несплатою узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 149758, 92 грн, визначених податковим повідомленням-рішенням № 273/21-03-22-05 від 18.01.2016, на які нараховано пеню в сумі 31292, 24 грн. Вжиті заходи щодо стягнення заборгованості не призвели до погашення боргу, що є підставою для погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО» відповідно до акта опису майна № 210/21-03-23-01-12 від 29.03.2016, дозвіл на що отримується в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 позов задоволено, надано Херсонській ОДПІ дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 181051,16 грн за рахунок майна ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО» (), що перебуває у податковій заставі згідно з актом опису майна № 210/21-03-23-01-12 від 29.03.2016, в межах суми боргу.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг у сумі 181051, 16 грн відповідачем не погашено, його стягнення з рахунків відповідача та за рахунок його готівки не відбулося, а тому наявні підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу в розмірі 181051, 16 грн за рахунок майна відповідача, що знаходиться в податковій заставі, в межах суми податкового боргу.

У серпні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ХЕРСОНЗЕРНОЕКСПО» (далі ТОВ «ТД «ХЕРСОНЗЕРНОЕКСПО») подало апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2016, у якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Порушення своїх прав як власника майна обґрунтовує внесенням до Реєстру прав власності запису про обтяження на його майно, яке внесено за заявою податкового органу.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.12.2021 постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Надав Головному управлінню ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (правонаступник Херсонської ОДПІ) дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 181051, 16 грн за рахунок майна ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО», що перебуває у податковій заставі згідно з пунктом 2 Акта опису майна від 29.03.2016 № 210/21-03-23-01-12. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовив.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2022 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задоволено. Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 809/1127/16 скасовано, а справу №809/1127/16 направлено на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Приймаючи постанову Верховний Суд виходив з того, що поза увагою і правовою оцінкою суду апеляційної інстанції залишилися доводи про фактичне виконання судового рішення постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 у справі №809/1127/16 (апеляційний перегляд якого здійснено через п`ять років) шляхом реалізації майна, внесеного у податкову заставу згідно з пунктом 1 Акта опису майна від 29.03.2016 №210/21-03-23-01-12. Поза увагою залишилися й обставини наявності судових проваджень з оскарження як результатів цільового аукціону з продажу майна, так і договору від 16.03.2015 про розірвання Договору купівлі-продажу від 15.10.2009.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що податковий борг ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО» виник у зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

Податковий керуючий на підставі рішення заступника начальника Херсонської ОДПІ від 22.02.2016 № 68 склав акт опису майна ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО» у податкову заставу №210/21-03-23-01-12 від 29.03.2016.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 02.06.2016 у справі № 821/613/16 стягнув з ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО» податковий борг в сумі 181051, 16 грн з рахунків у банках, що його обслуговують, та за рахунок готівки.

На підставі зазначеного судового рішення Херсонська ОДПІ направила банківським установам інкасові доручення (розпорядження), в тому числі від 13.07.2016 за № 1048, № 1049, № 1050, № 1051, на суму 181051,16 грн, кожне з яких повернуто без виконання.

Оскільки податковий борг у сумі 181051,16 грн відповідач не погасив у самостійному порядку, а його стягнення з рахунків відповідача та за рахунок його готівки не відбулося, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 95.4 ст. 95 ПК України зазначено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Станом на 30.08.2016 (звернення позивача до суду з позовом) відповідачем не погашено податковий борг в розмірі 181051, 16 грн, а судові рішення про стягнення суми вказаного податкового боргу з рахунків у банках, що обслуговують відповідач та за рахунок готівки, що йому належить не виконані.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання утворює податковий борг.

Пункту 87.1 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Положенням пункту 89.1 статті 89 ПК визначено право податкової застави, яке виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (п.п. 89.1.1, 89.1.2 вказаної статті Кодексу).

Відповідно до п. 89.2 зазначеної статті ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Пунктом 89.3 ст. 89 зазначеного Кодексу встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформляється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, основними умовами для звернення до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків є наявність податкового боргу, відсутність коштів у платника податків, що перебувають у його власності та перебування майна платника податків у податковій заставі.

Згідно абзацу 2 п. 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що податковим керуючим на підставі рішення заступника начальника Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції від 22.02.2016 № 68 про опис майна у податкову заставу платника податків складено акт опису майна № 210/21-03-23-01-12 від 29.03.2016 платника податків ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що податковий борг у сумі 181051, 16 грн відповідачем не погашено, його стягнення з рахунків відповідача та за рахунок його готівки не відбулося, а тому наявні підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу в розмірі 181051, 16 грн за рахунок майна відповідача, що знаходиться в податковій заставі, в межах суми податкового боргу.

Щодо доводів апелянта про те, що він є власником цілісного майнового комплексу за адресою Херсонська область, м.Херсон, вул.Ливарна 18 (далі ЦМК), яке вони, як власник мало намір продати, однак з`ясувалося, що складова частина ЦМК адміністративна будівля літ. «П» (далі Адміністративна будівля) є об`єктом обтяження, а саме податкової застави на підставі акта опису майна, що був складений позивачем, колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.

Так, при прийнятті Херсонською ОДПІ рішення № 68 від 22.02.2016 про опис майна в податкову заставу та складанні акта опису були враховані отримані довідки органів реєстрації щодо зареєстрованого за відповідачем майна, яке може бути внесено у податкову заставу. Тобто, станом на 22.02.2016 та 29.03.2016 Адміністративна будівля - літ. «П», яка знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вулиця Ливарна, будинок 18 належала на праві власності саме ТОВ «УКРАГРО-ЕКСПО»

Крім цього, суд встановив, що відбулося фактичне виконання судового рішення постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 у справі № 809/1127/16 шляхом реалізації майна, внесеного у податкову заставу згідно з пунктом 1 Акта опису майна від 29.03.2016 № 210/21-03-23-01-12 (апеляційний перегляд вперше якого здійснено через п`ять років). Ба більше наявні судові провадження з оскарження як результатів цільового аукціону з продажу майна, так і договору від 16.03.2015 про розірвання Договору купівлі-продажу від 15.10.2009.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонзерноекспо» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року у справі № 809/1127/16 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 08 лютого 2023 року