Справа № 340/5461/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 340/5461/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Брегей Р.І.)в адміністративній справі №340/5461/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021р. позивач звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахуванні та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити такі дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні відповідач у повній мірі не розрахувався, не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Такі кошти сплачено на підставі рішення суду задовго після звільнення зі служби. При здійснені таких виплат відповідач повинен був нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, проте цього не зробив, що послугувало зверненню до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача щодо фінансування установи, а також неврахування доводів щодо недотримання позивачем норм КАС України для звернення до суду з позовом.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом Управління від 22 січня 2018 року №19-ОС позивача звільнено зі служби з 09 лютого того ж року (а.с.28).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №340/5343/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково і Управління зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення (а.с.7-19).

Рішення суду виконано 20 серпня 2021 року (а.с.29).

Вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, врахував правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Приписами ст. 116 Кодексу Законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки при проведенні розрахунку при звільненні позивачу не виплачено вихідну допомогу при звільненні з вини відповідача, тому для останнього настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Такий висновок щодо застосування ст. 117 КЗпП України при аналогічних спірних відносинах викладений в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року в справі №160/10949/20.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

В свою чергу, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Крім того в указаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

Вказані судові рішення були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення та позов задоволено частково.

Так, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні, судом визначено, що 40000грн. підлягає стягненню за час затримки розрахунку при звільненні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, враховуючи норми ч. 5 ст. 242 КАС України.

Стосовно доводів відповідача щодо недотримання позивачем норм КАС України для звернення до суду з позовом.

Так позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку, а отже строк звернення до суду з таким позовом визначеним приписами ч. 5 ст. 122 КАС України - місячний строк.

У спорах щодо стягнення заробітку у правовідносинах публічної служби місячний строк звернення до суду треба обчислювати з дня фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що позивачу виплатили кошти 20 серпня 2021 року (після звільнення зі служби), позов подано 01.09.2021р., а отже такий подано у строки визначений законодавством.

Такі висновки суду не спростовані відповідачем.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року в адміністративній справі №340/5461/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник