Справа № 520/16454/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 р.Справа № 520/16454/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, по справі № 520/16454/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРЕСЕНЬ-Л"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРЕСЕНЬ-Л" (далі позивач, ТОВ "ВЕРЕСЕНЬ-Л" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), яким просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0 від 31.04.2021 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 року по справі №520/16454/21, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0 від 31.04.2021 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРЕСЕНЬ-Л" (вул. Новгородська, буд. 3-а,м. Харків,61145) суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду про задоволення позову не відповідають обставинам справи, а рішення Харківського окружного адміністративного суду 17.11.2021 року по справі №520/16454/21 винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці (складське приміщення), яка розташована за адресою: м. Кропивницький. вул. Мурманська. 31-Г, суб`єкта господарської діяльності ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» (код 39000343) щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів, та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв.

За наслідками даної перевірки складено акт перевірки, в якому серед іншого зроблено висновок про те, що ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» порушено пункт 1 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР.

В Акті перевірки зазначено, що: перевіряючими було проведено інвентаризацію фактичних надлишків ТМЦ, які знаходяться на складському приміщені, у ході проведення інвентаризації встановлено наступне, зокрема, перевіркою виявлено надлишок алкогольних напоїв, які знаходяться на зберіганні в складському приміщенні, по 23 (двадцяти трьом) позиціям відповідно до поданих фактичних залишків, надлишок складає на загальну суму 27 842,69 грн.

На підставі висновків ГУ ДПС у Харківській області прийнято (винесено) спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкції в розмірі 55 685,38 грн. на підставі статті 20 Закону № 265.

ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» не погоджується з висновками ГУ ДПС у Кіровоградській області, викладеними в акті перевірки та прийнятим ГУ ДПС у Харківській області та податковим повідомленням-рішенням.

В межах досудового врегулювання спорів, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 26.07.2021 р. №17063/6/99-00-06-03-02-06 прийнятим за результатами розгляду скарги оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» - без задоволення.

ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» не погоджується з висновками ГУ ДПС у Кіровоградській області, викладеними в акті перевірки та вважає податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкції протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом в ході перевірки не встановлено реалізацію товарів (алкогольних напоїв), зазначених в додатку до акту перевірки та не доведено факт не ведення обліку щодо таких товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (пункт 198.5 статті 198 ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.9 підпункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Отже, вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. При цьому проведення інвентаризації має здійснюватись саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Водночас, нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).

За змістом наведених норм, платник податку зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому під положення зазначеної статті підпадають і ті товари, нестачу яких виявлено за результатами проведеної вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу контролюючого органу.

Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Вказане узгоджується з позицією Верховного суду від 28 вересня 2022 року по справі № 1.380.2019.004529.

Згідно до розділу 2 частини 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань (затверджене наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014 р.) для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно.

За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що контролюючим органом була надіслана вимога позивачу щодо проведення перевірки інвентаризації товарів та те, що керівником ТОВ "ВЕРЕСЕНЬ-Л" для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом було створено інвентаризаційну комісію .

Лише в Акті перевірки, який був складений та підписаний тільки посадовими особами ГУ ДПС Кіровоградській області зазначено, що: «перевіряючими було проведено інвентаризацію фактичних надлишків ТМЦ, які знаходяться на складському приміщені, у ході проведення інвентаризації встановлено наступне, зокрема, перевіркою виявлено надлишок алкогольних напоїв, які знаходяться на зберіганні в складському приміщенні, по 23 (двадцяти трьом) позиціям відповідно до поданих фактичних залишків, надлишок складає на загальну суму 27 842,69 грн..»

Таким чином, враховуючи вищезазначене, контролюючий орган здійснив інвентаризацію в неналежному порядку, оскільки інвентаризація має здійснюватись саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

В даному випадку, посадовими особами податкового органу проведено фактичну перевірку.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно статті 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) ведеться у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Запаси» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044 далі - Положення (стандарт) 9), яким визначено методологічний засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 'Запаси" визначено, шо до запасів, зокрема, належать активи, які утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності. Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають також товари у вигляді матеріальних цінностей, які придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу. Облік таких запасів та господарських операцій з ними підприємство повинно відображати в облікових регістрах (відомостях, журналах-ордерах).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

За правилами статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

При цьому, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Згідно до матеріалів справи встановлено, що позивачем було надано Наказ №1, яким встановлено на підприємстві принципи, методи та процедури облікової політики з урахуванням вимог П(С)БО.

Згідно до п. 2.8.3 Наказу відділення ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» розташовані на території іншої територіальної громади, ніж головне підприємство. Відділення ведуть окремий облік запасів. Рух готової продукції, товарів, робіт та послуг відділень до головного підприємства та навпаки вважається внутрішньо господарськими операціями та не впливає на податкові наслідки щодо податку на ПДВ та податку на прибуток. Передача товарів та матеріалів здійснюється по обліковим цінам, а передача готової продукції, робіт та послуг - по нормативній собівартості в момент передачі та з доводженням її у кінці до фактичної собівартості. Дані операції оформлюються наступними документами: накладна на внутрішнє переміщення.

З метою упорядкованості та дотримання докумонтообороту на підприємстві первинні документи відділень передаються до головного офісу підприємства кожні 10 (десять) днів.

Таким чином, зберігання первинних документів на скаладських приміщеннях суб`єкта господарювання згідно до наказу №1 не передбачено.

Натомість, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до ст. 8 Закону №996-XIV, покладено на уповноважену особу.

Крім цього, специфіка діяльності Товариства полягає у наявності певної кількості господарських одиниць (складських приміщень) у різних областях України. При цьому таких господарських одиниць, в одній області може бути декілька. В свою чергу, надходження товарів (товарних запасів) на конкретну господарську одиницю може відбуватись як безпосередньо від контрагентів-постачальників, так і за рахунок їх внутрішнього переміщення між підрозділами (господарськими одиницями) ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л» в залежності від господарської необхідності.

Надходження товарних запасів на певну господарську одиницю знаходить своє відображення у відповідній обліковій (електронній) системі Товариства (використовуються на кожній господарській одиниці) на підставі первинних документів (зокрема, але не виключно, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, накладних на внутрішнє переміщення), якими супроводжується кожна поставка (надходження) товару.

Відповідними розпорядчими документами передбачено необхідність (періодичність) передання всіх первинних документів до центральної бухгалтерії для забезпечення їх узагальнення, систематизування та належного зберігання. Фактично на господарських одиницях зберігання первинних документів не передбачено.

Крім цього, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року справа № 803/954/14.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перевірку було здійснено складського приміщення суб`єкта господарської діяльності ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ-Л», яке розташоване за адресою: м. Кропивницький. вул. Мурманська. 31-Г.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ-Л» зареєстровано за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 3-а.

В свою чергу, контролюючий орган не витребував з позивача за адресою реєстрації необхідні первинні документи для встановлення порушень щодо не ведення обліку зазначених в акті товарів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, в тому числі документальне підтвердження стосовно вжиття достатніх заходів як працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області під час перевірки для отримання повної інформації щодо порядку ведення обліку товарних запасі на підприємстві, так і ГУ ДПС у Харківській області для об`єктивного розгляду матеріалів перевірки та прийняття за їх розглядом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, не досліджувались яким чином на підприємстві ведеться облік товарних запасів з урахуванням особливостей здійснення діяльності.

Крім того, в матеріалах справи наявні накладні на переміщення №А-0026153 від 06.04.2021 та №A-00026156 від 07.04.2021, що підтверджують надходження 06.04.2021 р. та 07.04.2021 р. зазначених товарних запасів зі складу на склад.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховані надання позивачем під час перевірки документи, що свідчать про залишок алкогольних напоїв на складах (дві відомості станом на 06.04.2021 та 07.04.2021) та посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області при здійсненні звірки кількості наявних алкогольних напоїв у складському приміщенні з наданими позивачем документами, було встановлено надлишок алкогольних напоїв, які не обліковані у встановленому законом порядку, на загальну суму 27 842,69 гривень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач належним чином не перевірив облік вказаних товарів, а виявлення товару на які відсутні первинні документи за місцем зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0 від 31.04.2021 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яке є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 по справі № 520/16454/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 08.02.2023 року