Справа № 540/8781/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8781/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

30.12.2021 року позивачка звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 49 від 02.11.2021 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 29.10.2021 року.

04.01.2022 р. Херсонським окружним адміністративним судом у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

20.12.2022 р. Одеський окружний адміністративний суд прийняв адміністративну справу до провадження.

24.01.2023 р. ухвалою суду залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області другим відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що досягнувши відповідного віку та маючи необхідний страховий стаж роботи вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком. У призначенні пенсії було відмовлено з підстав відсутності необхідного страхового стажу, оскільки один із періодів роботи не відповідав даті видачі трудової книжки. Позивачка не погоджується із таким рішенням, оскільки її трудова книжка була пошкоджена і відповідно їй видали дублікат, однак періоди роботи були внесені із посиланнями на усі документи. Вважає, що працівник не може нести відповідальність за помилки та неточності у трудовій книжці. Зазначає, що має достатній страховий стаж та досягла пенсійного віку, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю.

01.02.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (відповідач 1) подало відзив, у якому зазначило, що позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. У наданих позивачкою документах, зокрема у дублікаті трудової книжки, період роботи, який вона просить зарахувати до страхового стажу, отриманий нею ще до видачі цього документа. Тому пенсійний орган запропонував надати позивачці уточнюючу довідку для підтвердження спірного періоду роботи. Довідку позивачка не надала у зв`язку із чим період роботи з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління до страхового стажу для призначення пенсії зараховано не було. Оскільки страховий стаж позивачки склав 26 років 4 місяці 3 дні у призначенні пенсії за віком позивачці було відмовлено через відсуність необхідного страхового стажу. Також зазначили, що права позивачки не порушували, оскільки оскаржуване рішення прийнято за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За змістом відзиву, який був поданий 07.02.2023 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач 2) позовні вимоги не визнало та у задоволенні позовної заяви просило відмовити. Така позиція грунтується на тому, що із наданих позивачкою документів до страхового стажу позивачці зараховано 26 років 4 місяці 3 дні, що є недостатнім для призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Період роботи з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління не зараховано, оскільки запис про цей період роботи зроблений значно пізніше та не відповідає даті видачі дубліката трудової книжки, що не відповідає вимогам п. 2.12 Інструкції № 58.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд установив таке.

Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню 60-річного віку, 29.10.2021 року звернулася із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління ПФУ в Херсонській області.

Із документів підтверджуючих трудовий стаж позивачка надала дублікат трудової книжки НОМЕР_1 від 07.04.1986 року.

Заяву для розгляду за принципом екстериторіальності розподілено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке рішенням від 02.11.2021 року № 49 відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідно страхового стажу 28 років.

Так, позивачці зараховано до страхового стажу 26 років 4 місяці 3 дні.

Період роботи з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління не зараховано, оскільки цей період роботи набутий позивачкою раніше ніж видано дублікат трудової книжки, що порушує вимоги п. 2.12 Інструкції № 58.

Позивачка не погоджується із таким рішенням та вважає, що має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком.

Таким чином спірні правовідносини виникли у зв`язку із обчисленням пенсійним органом страхового стажу позивачки без урахування усіх періодів трудової діяльності, що призвело до недостатньої кількості страхового стажу та відповідно відмові у призначенні пенсії за віком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058) та Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Позивачка звернулась до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення нею 60 років.

Згідно зі ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058).

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 № 301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників" Міністерство праці України, Міністерство юстиції України і Міністерство соціального захисту населення України затвердило Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція).

Інструкцією зокрема передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як встановлено судом, позивачка до заяви додала дублікат трудової книжки НОМЕР_1 від 07.04.1986 року, виданий Машинолічильною станцією Херсонського облкомунуправління. Запис № 1 та запис № 2 містять відомості про період роботи позивачки з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління із посиланням на відповідні накази та засвічені відповідальною посадовою особою, а також печаткою Машинолічильної станції Херсонського облкомунуправління.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду її роботи відповідачі посилаються на пункт 2.12 Інструкції, яким встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Разом із тим відповідачі не врахували приписів розділу 5 Інструкції, а саме пункту 5.5 згідно із яким, якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї).

При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.

Як встановлено в ході розгляду справи позивачці видано дублікат трудової книжки у зв`язку із непридатністю первісного документа.

Відповідно до пунктів 5.2. 5.3 Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який

підтверджується документами.

Необхідно також зауважити, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивачки конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок був сформований Верховним Судом у Постанові від 30.09.2021 року по справі № 300/860/17.

З огляду на приписи вищенаведених нормативно-правових актів, а також встановлених у ході розгляду справи обставин, позивачці протиправно не зараховано до її страхового стажу спірний період, оскільки він підтвержений дублікатом трудової книжки, який виданий юридичною особою працюючи у якій позивачка і здобула спірний стаж роботи.

Виходячи із того, що оскаржуване рішення є необгрунтованим та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України суд дійшов висновку про його скасування та зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивачки спірний період роботи та розглянути повторно заяву про призначення пенсії за віком.

Із урахуванням того, що в Пенсійному фонді України діє екстериторіальний принцип обслуговування громадян, а позивачка зверталась із заявою про призначення пенсії саме до ГУ ПФУ в Херсонській області, суд зобов`язує саме це Управління повторно розглянути заяву позивачки із урахуванням висновків суду.

Посилання відповідача 2 на втручання у дискреційні повноваження пенсійного органу є безпідставними, оскільки у даному випадку суб`єкт владних повноважень виконав свою функцію, тому право вільного розсуду відсутнє.

Судовий збір стягненню не підлягає, оскільки позивачка звільнена судом від його сплати.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.11.2021 року №49 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи на Машинолічильній станції Херсонського облкомунуправління з 10.12.1980 року по 07.02.1984 року та повторно розглянути заяву від 29.10.2021 року про призначення пенсії за віком.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов