Справа № 420/17119/22
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати висновок Одеського державного університету внутрішніх справ від 29 липня 2022 року про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 та зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року в загальному розмірі 167 510, 00 грн. (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот десять) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 жовтня 2022 року з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 звернувся із заявою вх. № Т-227 від 19.10.2022 до Одеського державного університету внутрішніх справ про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року по справі № 420/2158/22. 18 листопада 2022 року за реєстраційним номером Т-227 Одеським державним університетом внутрішніх справ у відповідь на вищевказану заяву позивача від 19 жовтня 2022 року вх. № Т-227 листом відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. З відповіді вбачається, що обґрунтування відмови є те, що суб`єкт владних повноважень на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наділений дискреційними (виключеними) повноваженнями при розгляді заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Дізнавшись про грубе порушення своїх прав, свобод та законив інтересів, не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду.

Ухвалою судді від 13.12.2022 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.01.2023 до суду від Одеського державного університету внутрішніх справ надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що ОДУВС виконав рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі № 420/2158/22, зокрема, за результатами комплексного розгляду заяв від 20.12.2021 та від 21.07.2022 ОСОБА_1 надано відповідь про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, відповіддю ОДУВС від 01.08.2022 р. № 1/2136 позивачу роз`яснено причини прийняття такого рішення. Так, пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено право поліцейського на отримання ОГД в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Водночас, виникнення права на отримання ОГД після звільнення, у випадку визначення поліцейському інвалідності, передбачено лише для випадків, визначених пунктами 3, 4 частини 1 статті 97 Закону, що свідчить про те, що виникнення права на отримання поліцейським ОГД у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, яке передбачене, зокрема, пунктом 5 статті Закону, можливе лише до його звільнення з поліції. Встановлення інвалідності виключає можливість застосування положень пункту 5 частини 1 статті 97 Закону у випадку ОСОБА_1 , який звільнився зі служби в поліції 31.12.2019 р. за власним бажанням. Керуючись зазначеним, висновком від 29.07.2022 року позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті ОГД у зв`язку з отриманням травм під час виконання службових обов`язків на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону.

27.01.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої необхідність звернення до суду з новим позовом про зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивача викликано тим, що відповідач за наслідками повторного розгляду заяви від 21.07.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 21 травня 2010 року, не врахував висновки суду та повторно відмовив позивачу у призначенні та виплаті відповідної допомоги з тих самих підстав, що й було предметом позову у справі №420/2158/22. Таким чином, відповідач не прийняв належного рішення, оскільки проігнорував висновки суду у вказаній справі №420/2158/22, тому позивач має право на звернення з цим позовом до суду про скасування висновку та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу за п. 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію».

30.01.2023 до суду від Одеського державного університету внутрішніх справ надійшли заперечення на відповідь, згідно з якими відсутні фактичні та правові підстави для призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п.5 ч. І ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», що було йому було роз`яснено за результатами комплексного розгляду заяв від 20.12.2021 та від 21.07.2022. А саме, з огляду на звільнення позивача зі служби в поліції за власним бажанням та встановлення після цього інвалідності жоден із пунктів ч. 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не надає відповідачу правових підстав ухвалити рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, адже його випадок не підпадає під жоден із передбачених законом. Серед наданих ОСОБА_1 документів наявні довідки до акта огляду МСЕК від 20.03.2020 та від 22.03.2021, з яких вбачається встановлення позивачу II групи інвалідності. Оскільки п.5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» містить застереження щодо призначення допомоги на його підставі саме у випадку, коли інвалідність особі не визначається, то, з огляду на наявність у позивача відповідного статусу, застосування даної правової норми суперечитиме закону. Із наданої відповіді на відзив не вбачається будь-яких пояснень, аргументів, міркувань, які б спростовували наведені доводи ОДУВС щодо неможливості призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі п.5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», натомість у ній фактично дублюється зміст адміністративного позову, заперечення щодо підстав якого відповідач вже виклав у відзиві.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді доцента кафедри тактико-соціальної, вогневої та фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Одеського державного університету внутрішніх справ.

Наказом Національної поліції України № 1524 о/с від 13.12.2019 (по особовому складу) підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.12.2019 за п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

У наказі визначено надіслати витяг з цього наказу до Одеського державного університету внутрішніх справ для проведення необхідних розрахунків при звільненні з поліції відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 97 і частини третьої статті 100 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час проходження слжби в міліції позивач отримав травму.

Зі змісту акту про нещасний випадок форми Н-1 та акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 04.10.2010 форми Н-5 встановлено, що 21.05.2010 позивач отримав травму під час виконання службових обов`язків, будучи на посаді заступника начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Висновком комісії, яка призначена розпорядженням ОМУ ГУМВС України в Одеській області №395 від 27.09.2010 щодо розслідування нещасного випадку, що стався 21.05.2010 з заступником начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 , встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м`яких тканин обличчя і волосяної частини голови, закритий перелом кісток носа та перелом лад`євидної кістки лівої кісті отримані майором міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС, при виконанні службових обов`язків, пов`язані із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

16.03.2020 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» на підставі протоколу засідання М(ВЛ)К від 16.03.2020 №546 винесена постанова №546, згідно якої на час звільнення із служби 31.12.2019 ОСОБА_1 мав захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Не придатний до служби в поліції.

16.03.2020 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 10 ААА №128751 від 30.03.2020 та довідкою серії 12ААБ № 725295 від 30.03.2020.

31.03.2020 позивач звернувся до Одеського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в поліції відповідно до п. 3 ст. 97 та п. 3 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію».

За результатами розгляду зазначеного рапорту Одеським державним університетом внутрішніх справ 22.04.2020 складено Висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пп. 4 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 630600,00 грн.

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ №135 від 23.04.2020 «Щодо виплати одноразової грошової допомоги» прийнято рішення про направлення рахунку потреби до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

13.05.2020 (вих. № 14942/15-2020) Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності ОСОБА_1 повернуто для доопрацювання та приведення їх у відповідність до вимог законодавства.

Листом Одеського державного університету внутрішніх справ №1/1524 від 31.07.2020 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнення 31.12.2019 відбулось на підставі п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

10.08.2020 представник позивача, посилаючись, зокрема, на Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України № 285 від 03.04.2017, звернувся до Національної поліції України із заявою, в якій просив внести зміни до наказу №1524 о/с від 13.12.2019 про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , в частині зміни підстави звільнення із служби в поліції, а саме замість «звільнення із служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням)» на «звільнення із служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу)» ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

28.08.2020 (вих. №5048/12/1/1/03-2020) Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення його через хворобу до Національної поліції України не надходив, свідоцтво про хворобу (рішення медичної комісії) про непридатність до служби в поліції, датоване до дати звільнення із служби в поліції, яке могло бути підставою для звільнення за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону також не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що постанова медичної (військово-лікарської) комісії №546, видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» 16.03.2020, тобто після дати звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , внесення змін до наказу Національної поліції України у частині підстави звільнення зі служби в поліції неможливо.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 у справі № 420/9516/20, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у внесенні змін до наказу Національної поліції України №1524 о/с від 13.12.2019, щодо зміни підстав звільнення позивача зі служби в поліції, а саме вважати його звільненим зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу) з 13.12.2019 та зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до вказаного наказу.

17.06.2021 (вих. №4/816) Одеським державним університетом внутрішніх справ на адвокатський запит представника позивача №02/06 від 07.05.2021 повідомлено, що наказ Одеського державного університету внутрішніх справ №135 від 23.04.2020 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги скасовано не було та ним зобов`язано відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку направити до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності на осіб, зазначених у додатку. В разі виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги провести виплату за призначенням.

Вважаючи протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням травми, що була отримана під час проходження служби в поліції (міліції) та отримана внаслідок виконання службових обов`язків, позивач звернувся до суду з позовом (справа №420/482/21).

При розгляді справи №420/482/21 судом вирішувалось питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності за п.4 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №420/482/21 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеського державного університету внутрішніх справ, треті особи - Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України, Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Всі вищевказані обставини щодо отримання позивачем поранення та його звернення за отриманням одноразової грошової допомоги встановлені у рішенні суду по справі №420/482/21, а отже відповідно до приписів ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

21 грудня 2021 року за реєстраційним номером Т-119 ОСОБА_1 подав до Одеського державного університету внутрішніх справ заяву про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності від 20.12.2021 за п.5 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

До вказаної заяви позивачем було додано: 1) довідку медико-соціальної експертної комiсiї про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у розмірі 60 відсотків; 2) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 3) копію постанови ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення; 4) лист з ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 26.06.2020; 5) копію акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення, з уточненнями, внесеними ліквідацiйною комісією ГУМВС України в Одеській області; 6) копію витягу з Державного реєстру фізичних осіб платників податків; 7) копію паспорта.

10 січня 2022 року за реєстраційним номером 1/Т-119 Одеського державного університету внутрішніх справ у відповідь на вищевказану заяву позивача складено лист про відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги ст.97 Закону України «Про національну поліцію».

У зв`язку із цим 28.01.2022 позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 по справі № 420/2158/22, яке набрало законної сили 10.05.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язано Одеський державний університет внутрішніх справ повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» (реєстр.інд. Т-119 від 21.12.2021 року) та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що суд дійшов висновку про те, що висновок відповідача про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону №580-ІV є необґрунтованим, оскільки у ньому міститься лише загальне посилання на відсутність підстав для її виплати та, в порушення пунктом 3 розділу IV Порядку №4, не наведено жодного обґрунтування даного доводу.

В той же час, зі змісту листа від 10 сiчня 2022 року за реєстраційним номером 1/Т-119 судом встановлено, що Одеським державним університетом внутрішніх справ у відповідь на вищевказану заяву позивача складено листа про відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги ст.97 Закону України «Про національну поліцію» тобто заява позивача про отримання разової грошової допомоги на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про національну поліцію» позивачем фактично не була розглянута.

З урахуванням висновків про те, що заява позивача про отримання разової грошової допомоги на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про національну поліцію» фактично не була розглянута та про наявність підставі для визнання протиправними дій Одеського державного університету внутрішніх справ щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», суд вирішив спір та обрав спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання Одеського державного університету внутрішніх справ повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» (реєстр. інд. Т-119 від 21.12.2021) та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду у даній справі.

22 липня 2022 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговським Ю.Д. було відкрито виконавче провадження № 69473995 з виконанням виконавчого листа № 420/2158/22 виданий 04.07.2022 Одеським окружним адміністративним судом.

Також 21 липня 2022 року з метою дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 63/28293 (далі - Порядок № 4), ОСОБА_1 подав до Одеського державного університету внутрішніх справ заяву з додатками про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».

До вказаної заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності позивачем було додано: 1) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у розмiр 60 відсотків; 2) копію довідки до акта огляду медико-соцiальною експертною комісією; 3) копію постанови ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення; 4) лист з ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 26.06.2020; 5) копію акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення, з уточненнями, внесеними ліквідацiйною комісією ГУМВС України в Одеській області; 6) копію витягу з Державного реєстру фізичних осіб платників податків; 7) копію паспорта; 8) реквізити банку для перерахування коштів.

Однак 01.08.2022 листом за № 1/2136 ОДУВС у відповідь на заяви позивача від 21.07.2022 та від 20.12.2021 на виконання рішення ООАС від 08.04.2022 № 420/2158/22 повідомив позивачу про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

02 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговським Ю.Д. було закрито виконавче провадження № 69473995 з виконанням виконавчого листа № 420/2158/22.

19 жовтня 2022 року з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 звернувся із заявою вх. № Т-227 від 19.10.2022 до Одеського державного університету внутрішніх справ про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п.5 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року по справі № 420/2158/22.

18 листопада 2022 року за реєстраційним номером Т-227 Одеським державним університетом внутрішніх справ у відповідь на вищевказану заяву позивача від 19 жовтня 2022 року вх. № Т-227 листом відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. З відповіді вбачається, що обґрунтування відмови є те, що суб`єкт владних повноважень на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наділений дискреційними (виключеними) повноваженнями при розгляді заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в редакції, що діяла на час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що одноразова грошова допомога поліцейському за п. 5 ч. 1 цієї статті призначається в разі отримання ним поранення під час виконання службових обов`язків, а за п. 4 ч. 1 цієї статті в разі поранення, що пов`язане із проходженням служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Відповідно до п. 4 цього Порядку та умов випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

3) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов`язаний із безпосереднім виконанням службових обов`язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

4) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

5) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Отже, зазначений порядок також ставить отримання одноразової грошової допомоги в залежність від обставин отримання поранення, або під час виконання поліцейським службових обов`язків, або проходження служби.

Згідно копії акту (Форма Н-5) від 04.10.2010, нещасний випадок стався з позивачем 21.05.2010, під час якого було отримано тілесне ушкодження, тобто в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Крім того, відповідно до акту №43 від 04.10.2010 (Форма Н-1), нещасний випадок (у тому числі поранення) стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Також, відповідно до свідоцтва про хворобу №546 від 31.12.2019, виданого за результатами медичного огляду в медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» травма: «Віддалені наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (2010) у вигляді внутрішньої гідроцефалії з помірними ліквородинамічними та вегетативними розладами, стійким цефалічними синдромом, кризами симпатоадреналового характеру, мікрознаками ураження центральної нервової системи. Післятравматичний психоорганічний синдром з помірними когнітивними розладами», Так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Крім того, за результатами проходження позивачем медико-соціальної експертної комісії складено довідку серії 10 ААА, відповідно до якої у ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності становить 60 %; причина втрати професійної працездатності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач отримав травму (тілесні ушкодження) саме при виконанні службових обов`язків поліції, а тому одноразова грошова допомога йому повинна бути призначена за пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому сторонами не заперечується того факту, що позивачем не було вчинено дій, що перелічені в ст. 101 Закону України «Про Національну поліцію», а тому підстави для не здійснення виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Відтак, позивач має право на отримання грошової допомоги на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону №580 та в розмірі, визначеному згідно з пунктом 5 частини першої статті 99 Закону №580-ІV, а саме 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ, з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2393, 00 гривень.

Згідно до пункту 5 частини 1 ст. 99 Закону №580-VІІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Таким чином, розмір призначеної у 2022 році одноразової грошової допомоги складає167 510 грн (2393 грн х 70 розмірів прожиткового мінімуму).

Законодавством передбачений відповідний порядок прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги: 1) реєстрація фінансовим підрозділом документів на призначення одноразової допомоги, передбачених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4; 2) підготовка фінансовим підрозділом в десятиденний строк з дня реєстрації документів висновку про призначення одноразової грошової допомоги за підписом керівника фінансового підрозділу та керівника підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський; 3) прийняття керівником Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п`ятнадцятиденний строк рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

У спірних правовідносинах в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути рапорт позивача у встановленому законом порядку, і, за умови відповідності рапорту та доданих до нього документів вимогам законодавства, підготувати висновок про призначення одноразової грошової допомоги, на підставі якого приймається рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача можуть бути лише визначені законом обставини згідно вичерпного і остаточного переліку, наведеного у Законі №580-VIII.

Верховний Суд у низці своїх рішень відзначив, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

При цьому дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Таким чином, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути рапорт, або ж ні; прийняти рішення про задоволення рапорту, або ж рішення про відмову у задоволенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою (рапортом), з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Оскільки у відповіді за № Т-227 від 18 листопада 2022 року відповідач не навів обставин, що, відповідно до положень законодавства, могли б слугувати підставою для відмови у виплаті позивачу спірної грошової допомоги, при цьому, з наданих додатків до позовної заяви вбачається наявність усіх передбачених Законом №580-ІV та Порядком №4 умов для призначення позивачу одноразової грошової допомоги саме на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону 580-ІV, відтак, повноваження відповідача у даному випадку не є дискреційними і не передбачають права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №642/4506/17.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд повинен виходити з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року в загальному розмірі 167 510 грн.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одесса, ул. Успенская, 1, ) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати висновок Одеського державного університету внутрішніх справ від 29 липня 2022 року про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

Зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в загальному розмірі 167510 грн (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот десять грн).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк