Справа № 380/5620/21
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 380/5620/21

адміністративне провадження № К/990/3455/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського кружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №380/5620/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про застосування дисциплінарного стягнення» №53-д від 23 березня 2021 року, яким їй оголошено догану;

- визнати протиправним та скасувати наказ Укртрансбезпеки «Про застосування дисциплінарного стягнення» №64-д від 07 квітня 2021 року, яким їй оголошено догану;

- визнати протиправним та скасувати наказ Укртрансбезпеки «Про застосування дисциплінарного стягнення» №79-д від 23 квітня 2021 року, яким ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Укртрансбезпеки «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » №91-д від 05 травня 2021 року;

- поновити її на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або за її відсутності на іншій рівнозначній посаді у структурі Укртрансбезпеки з 05 травня 2021 року;

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2021 року по дату фактичного поновлення на роботі з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» № 53-д від 23 березня 2021 року, яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» №64-д від 07 квітня 2021 року, яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» №79-д від 23 квітня 2021 року, яким ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » №91-д від 05 травня 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або за її відсутності - на іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2021 року по 20 жовтня 2021 року у розмірі 49401 (сорок дев`ять тисяч чотириста одна) грн 70 коп., з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки або іншій рівнозначній посаді у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9 450 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 76 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн 00 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №380/5620/21 задоволено частково.

Змінено рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі та викладено його резолютивну частину у такій редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Державної служби України з безпеки на транспорті «Про застосування дисциплінарного стягнення» №53-д від 23 березня 2021 року, «Про застосування дисциплінарного стягнення» №64-д від 07 квітня 2021 року, «Про застосування дисциплінарного стягнення» №79-д від 23 квітня 2021 року, «Про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади державної служби до ОСОБА_1 » №91-д від 05 травня 2021 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг у Львівській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у структурі Державної служби України з безпеки на транспорті з 06 травня 2021 року.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2021 року по 20 жовтня 2021 року у розмірі 49401 (сорок дев`ять тисяч чотириста одна) грн 70 коп з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів і 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Додаткове рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - без задоволення.».

27 січня 2023 року відповідач втретє засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Львівського кружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими повністю доводами.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник вказує, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 77 Закону України «Про державну службу» у частині зазначення в наказі про накладення дисциплінарного стягнення обґрунтувань наявності в діях позивача дисциплінарних проступків, як складової, яку має додатково зазначити роботодавець.

Варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Натомість зазначена скаржником норма права щодо застосування якої у спірних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, є загальною, а касаційна скарга не містить вмотивованих доводів щодо того, який вплив висновку Верховного Суду щодо цієї норми у цій справі буде мати для вирішення спору по суті.

Окрім того, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене Суд уважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Окрім цього, Верховний Суд вже надавав пояснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень, проте скаржником так і не враховано зауважень, викладених Верховним Судом в ухвалах від 28 липня 2022 року та від 06 жовтня 2022 року, що свідчить про ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 248, 328, 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського кружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року у справі №380/5620/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування наказів - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур