Справа № 380/6956/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6956/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України (далі відповідач, СБ України), в якому, з урахуванням ухвали про об`єднання позовів для спільного розгляду від 06.09.2022, просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу на день звільнення 31.05.2020 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи із грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав до розпорядження;

- визнати протиправними дії посадових осіб СБ України щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі належних позивачу виплат: грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 у розмірі 68 392 грн 67 к.; грошової компенсація за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби у розмірі 14 310 грн 20 к.; грошової компенсації за додаткову відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 051 грн 44 к.; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 99 762 грн 45 к.;

- стягнути з відповідача належне позивачу грошове забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 у розмірі 68 392 грн 67 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби у розмірі 14 310 грн 20 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу грошову компенсацію за додаткову відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 051 грн 44 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 99 762 грн 45 к.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом СБ України від 25.05.2020 №677-ос/дск ОСОБА_1 31.05.2020 звільнено з військової служби у запас СБ України та виключено із списків особового складу. На момент виключення позивача із списків особового складу 31.05.2020 відповідач не здійснив з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме не виплатив грошову компенсацію за неотримане речове майно, компенсацію за невикористану додаткову відпуску та одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав до розпорядження. Повну виплату належного йому грошового забезпечення відповідач здійснив 04.06.2020 за не отримане речове майно та 27.07.2020 за невикористану додаткову відпуску та одноразову грошову допомогу при звільненні. Позивач вважає, що виплата відповідачем належного йому грошового забезпечення не у день звільнення його з військової служби та виключення зі списків особового складу зумовлює наявність у нього права на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку відповідно до статті 117 КЗпП України з виплатою грошової компенсації сум податку з доходу фізичних осіб. Також зазначає, що наказом Департаменту контррозвідки СБ України від 15.02.2019 №34-ОС ОСОБА_1 виведено у розпорядження начальника ДКР СБ України. Рішенням суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, позов ОСОБА_1 до СБ України задоволено частково шляхом зобов`язання СБ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 грошове забезпечення за посадою, яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, з врахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустці та виплачених сум. На виконання вказаного рішення, відповідачем нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 203 184 грн 82 к., за період перебування позивача у розпорядженні з 15.05.2019 по 31.05.2020. Однак всупереч вимог пункту 48 Положення №1262/2007 відповідачем не здійснено перерахунок та виплату в повному розмірі грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2020 рік, грошової компенсації за додаткову відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за період перебування ОСОБА_3 у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020, виходячи із грошового забезпечення станом на 16.01.2019 розмір якого становить 21 809 грн 52 к. На думку позивача, всі розрахунку належних виплат слід проводити саме з цього розміру грошового забезпечення. Несвоєчасність проведення відповідачем розрахунку при звільненні позивача за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 та неповнота нарахування та виплати сум грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у повноті проведеного при звільненні з військової служби розрахунку та у повноті нарахування та виплати позивачу всіх належних сум на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20. ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 та перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням розміру преміювання 10%, встановленого наказом СБ України від 01.05.2018 №828-ОС. Згідно до листа ФЕУ СБ України №21/3/1-2229 від 02.08.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористанні календарні дні щорічної основної відпустки і за додаткову відпустку як учаснику бойових дій здійснено з місячного грошового забезпечення при звільненні з військової служби, з урахуванням розміру преміювання 10% та календарних днів відпустки, на які має право позивач. Вважає помилковим твердження ОСОБА_1 про необхідність проведення всіх розрахунків, належних позивачу, виходячи з розміру грошового забезпечення 21 809 грн 52 к., оскільки правильною розрахунковою величиною є грошове забезпечення в розмірі 16 236 грн 20 к. Заперечив порушення строків виплати належних позивачу сум при звільненні, ствердивши про своєчасність проведення всіх нарахувань, виплата яких відбувалася після отримання відповідних бюджетних асигнувань на такі виплати. Щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, вказує, що виплачена позивачу 04.06.2020 грошова компенсація вартості за неотримане речове майно в сумі 41 659 грн 89 к. не належить до винагороди за виконану роботу, як не належить до такої винагороди і одноразова грошова допомога при звільненні. Тому до вказаних виплат не може бути застосовано норми статті 117 КЗпП України. Стверджує, що норми Кодексу законів про працю України та Постанови КМУ від 08.02.1995 №100 при розрахунку суми заборгованості не розповсюджуються на військовослужбовців, оскільки усі питання, пов`язані з виплатою грошового забезпечення військовослужбовцям СБ України визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та відомчими нормативними актами. Зазначає, що виплата позивачу компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплатою грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не відповідатиме вимогам пунктів 1 та 2 Порядку №44, оскільки відшкодування сум податку на доходи фізичних осіб належить військовослужбовцям у зв`язку із виконанням обов`язків під час проходження служби, а не під час перебування у розпорядженні. Просить відмовити у задоволені позову повністю.

Ухвалою суду від 31.08.2020 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 14.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідачем 05.10.2020 (вх.№50557) подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 26.10.2020 справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено розгляд справи по суті на підготовче засідання, яке призначено на 17.11.2020.

Представником позивача 05.11.2020 (вх. №58268) подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 17.11.2020 зупинено провадження у справі №380/6956/20 до набрання законної сили рішеннями Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6960/20 та у справі №380/6961/20.

Представником позивача 09.08.2022 (вх. №52001) подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/9651/22, також ж змісту клопотання подано 29.08.2022 (вх. №55571).

Відповідачем 23.08.2022 (вх. №54775) подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 23.08.2022 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 07.09.2022.

Ухвалою від 06.09.2022 об`єднано справу №380/9651/22 за позовом ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Служби безпеки України та зобов`язання вчинити дії з справою № 380/6956/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Об`єднаній адміністративній справі присвоєно №380/6956/20 (номер провадження П/380/7139/20).

Підготовче засідання, призначене на 07.09.2022, відкладено на 04.10.2022 у зв`язку із об`єднанням справи №380/9651/22 до справи №380/6956/20.

Відповідачем 15.09.2022 (вх. №59673) подано клопотання про відсторонення представника позивача ОСОБА_2 від участі у справі.

Підготовче засідання, призначене на 04.10.2022, відкладено на 18.10.2022.

Представником позивача 13.10.2022 (вх. №64689) подано відповідь на відзив.

Підготовче засідання, призначене на 18.10.2022, відкладено на 01.11.2022 у зв`язку неявкою сторін.

Відповідачем 18.10.2022 (вх. №65675) подано клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення дії в Україні воєнного стану.

Підготовче засідання, призначене на 01.11.2022, відкладено на 15.11.2022 у зв`язку із скеруванням позивачу клопотання відповідача про відсторонення представника позивача від справи та клопотання про зупинення провадження у справі

Представником позивача 14.11.2022 подано заперечення на клопотання про зупинення провадження (вх. №71643) та заперечення на клопотання про відсторонення представника позивача ОСОБА_2 (вх. №71645).

Підготовче засідання, призначене на 15.11.2022, відкладено на 06.12.2022 за клопотанням відповідача про перенесення засідання, поданим 15.11.2022 (вх. №18239ел).

Ухвалами суду від 06.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі та про відсторонення представника позивача Кузюри В.М. від участі у справі.

Представником позивача 26.12.2022 (вх. №80643) подано заяву про розгляд справи участі представника позивача та без участі позивача.

Ухвалою від 27.12.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання призначено на 17.01.2023.

Представником позивача 13.01.2023 (вх. №3013) подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача та без участі позивача у порядку письмового провадження.

Судове засідання, призначене на 17.01.2023, відкладено на 31.01.2023 для з`ясування додаткової інформації.

В судовому засіданні 31.03.2023 суд заслухав вступну промову відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у СБ України та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 02.06.2015 серії НОМЕР_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, яке набрало законної сили, встановлені такі обставини.

Відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 05.02.2019 № 12/ДСК ОСОБА_1 з 04.01.2019 по 04.05.2019 залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

В рамках кримінального провадження від 18.12.2018 № 0000090, ОСОБА_1 18.01.2019 затримано у порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області до ОСОБА_1 від 24.01.2019 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади на строк до 16.03.2019.

Наказом начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 15.02.2019 № 34-ОС ОСОБА_1 виведено у розпорядження начальника ДКР СБ України по посаді старшого оперуповноваженого на особливо важливих об`єктах на підставі пункту «в» (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження чи постановлення вироку судом) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262. Підставою для виведення ОСОБА_1 у розпорядження слугував лист від 22.01.2019 № 01-21/2-759 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 від 18.12.2018.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 15.03.2019 у справі № 234/876/19 ОСОБА_1 продовжено строк відсторонення від посади по 14.05.2019 включно.

Розпорядженням начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України №16 від 18.03.2019 затверджено Посадову інструкції майора ОСОБА_1 (Б-014733), який перебуває у розпорядженні начальника ДКР СБ України по посаді старшого оперуповноваженого на особливо важливих об`єктах (наказ начальника ДКР СБУ від 15.02.2017 № 34-ос).

ОСОБА_1 31.05.2020 звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «б» (за станом здоров`я непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України та виключено із списків особового складу, що підтверджується витягом з наказу СБ України від 21.05.2020 № 677-ос/дск.

Відповідно до довідки Фінансово-економічного управління СБ України від 31.07.2020 №21/2/2-830 ОСОБА_1 нараховані та виплачені:

- одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 95 004 грн (утримано військовий збір в розмірі 1 425 грн 06 к.) та перераховано 27.07.2020 на картковий рахунок в сумі 93 578 грн 94 к.;

- грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 41 569 грн 89 к. (утримано військовий збір в розмірі 623 грн 55 к.) та перераховано 04.06.2020 на картковий рахунок в сумі 40 946 грн 34 к.;

- грошова компенсація за додаткову відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки нарахована в розмірі 29 556 грн 80 к. та грошова компенсація за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 нарахована в розмірі 14 074 грн 67 к. (утримано військовий збір в розмірі 634 грн 47 к.) та перераховано 27.07.2020 на картковий рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» в сумі 42 977 грн.

Позивач стверджує, що несвоєчасність та неповнота виплати відповідачем належного йому грошового забезпечення у день його звільнення з військової служби 31.05.2020 є порушенням вимог статті 116 КЗпП України і зумовлює наявність у нього права на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку відповідно до статті 117 КЗпП України.

Не нарахування та невиплата ОСОБА_1 . Службою безпеки України грошового забезпечення за період з 01.06.2019 по 31.05.2020 у розмірі грошового забезпечення за посадою, яку він займав до зарахування у розпорядження, оскаржувалися позивачем в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, позов ОСОБА_1 до СБ України задоволено частково:

- визнано протиправними дії СБ України щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 за посадою, яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер;

- зобов`язано СБ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 грошове забезпечення за посадою яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, з врахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустці та виплачених сум.

На виконання рішення суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 СБ України нараховано ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 з урахуванням індексації грошових доходів та компенсацією податку на доходи фізичних осіб всього у сумі 206 279,00 грн, що підтверджується довідкою ФЕУ від 16.08.2022.

Вказана довідка не містить відомостей про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Нараховане грошове забезпечення з відрахуванням 1,5 військового збору виплачено позивачу 11.06.2022 у сумі 203 184 грн 82 к. платіжним дорученням №4375 від 09.06.2022 та підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2022.

Відповідно до довідки ФЕУ СБ України від 28.07.2022 №21/2/2-452 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 31.05.2020 (на день звільнення із служби), грошове забезпечення позивача становить 16 236 грн 20 к. та складається з:

- посадовий оклад (Ст.о/упов. на ОВО) 6 200 грн;

- оклад за військовим званням (майор) - 1 340 грн;

- надбавка за вислугу років (40%) 3 016 грн;

- надбавка за особливості проходження служби (45%) 4 750 грн 20 к.;

- доплата військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами на конфіденційній основі (5%) 310 грн;

- преміювання (10%) 620 грн.

Саме з вказаного в довідці від 28.07.2022 №21/2/2-452 розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідачем здійснено нарахування грошового забезпечення позивача за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20.

ОСОБА_1 не погоджується із розміром грошового забезпечення, взятого до розрахунку відповідачем, стверджуючи, що на час виведення його в розпорядження у січні 2019 року та з огляду на довідку про розмір грошового забезпечення станом на 16.01.2019 від 13.10.2020 №21/2/2-1322, його грошове забезпечення становило 21 809 грн 52 к. та складалося із:

- посадового окладу (Ст.о/упов. на ОВО) 6 200 грн;

- окладу за військовим званням (майор) - 1 340 грн;

- надбавки за вислугу років (40%) 3 016 грн;

- надбавки за особливості проходження служби (42%) 4 433 грн 52 к.;

- надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%) 930 грн;

- доплати військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами на конфіденційній основі (5%) 310 грн;

- преміювання (90%) 5 580 грн.

Тому, на думку позивача, відповідач не виплатив йому у повному розмірі грошове забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020, грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби, грошову компенсацію за додаткову відпустку як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.

Несвоєчасність проведення відповідачем розрахунку при звільненні позивача з військової служби за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 та неповнота нарахування та виплати сум грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення є предметом оскарження у цій справі.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Щодо позовної вимоги про неповноту нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ (далі Закон №2229-ХІІ) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Соціальний захист працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю.

Згідно із статтею 30 Закону №2229-ХІІ форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки згідно з додатком 4.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України регулюється Положенням, затвердженим Указом Президента України №1262/2007 від 27.12.2007 (далі - Положення №1262/2007).

Як передбачено підпунктом «в» пункту 48 Положення №1262/2007, зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.

Відповідно до пункту 48 Положення №1262/2007 військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення із перебуванням безпосередньо в районах здійснення таких заходів із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

Наказом ЦУ Служби безпеки України № 515/ДСК від 10.04.2018 затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі - Інструкція № 515/ДСК).

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Інструкції № 515/ДСК за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані у розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262, зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.

Згідно до пункту 1 глави 4 розділу IV Інструкції № 515/ДСК військовослужбовцям, яких відсторонено від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошено у розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту (цілодобово чи протягом дня, що збігається зі службовим часом), виплата грошового забезпечення припиняється з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 6 глави 1 розділу IV Інструкції № 515/ДСК строки перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних начальників або керівників залежно від підстав такого зарахування визначаються відповідно до чинного законодавства України.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільненні з військової служби), а у випадках коли такі строки не визначені після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці. Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови СБ України, такі рапорти готуються одним з його заступників або начальником Управління роботи з особовим складом.

У разі прийняття Головою СБ України рішення про виплату грошового забезпечення воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, набавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу.

Пункт 6 глави 1 розділу IV Інструкції № 515/ДСК передбачає, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 2 глави 1 цього розділу здійснюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені таким військовослужбовцям на момент зарахування їх у розпорядженні.

Отже, виходячи з вищенаведених норм Положення № 1262/2007 та Інструкції № 515/ДСК, військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими пунктом 48 Положення № 1262/2007, отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством. Зокрема, виплата грошового забезпечення припиняється військовослужбовцям, яких […] відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України […] - з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, позов ОСОБА_1 до СБ України задоволено частково та зобов`язано СБ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 грошове забезпечення за посадою яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, з врахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустці та виплачених сум.

Вказані судові рішення розміщено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланнями:

https://reyestr.court.gov.ua/Review/99549706,

https://reyestr.court.gov.ua/Review/103234002.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи із вказаної норми, суд констатує, що обставини, встановлені рішенням суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, яке набрало законної сили 18.01.2022, свідчать, що ОСОБА_1 з 04.01.2019 було залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де 18.01.2019 його затримано у порядку статті 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України та відсторонено від посади до 14.05.2019 включно.

Залучення ОСОБА_1 з 04.01.2019 до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях зумовлювало встановлення преміювання у розмірі 90 % за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил відповідно до глави 15 Розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 №515/ДСК, і наказу ЦУ СБ України «Про запровадження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців СБ України» від 10.05.2018 №765/ДСК.

На виконання рішення суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 СБ України 11.06.2022 здійснило нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020 у розмірі 203 грн 184 грн 82 к., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2022 та платіжним дорученням №4375 від 09.06.2022.

Грошове забезпечення розраховано із складових, вказаних у довідці від 28.07.2022 №21/2/2-452 про розмір грошового забезпечення станом на 31.05.2020 (на день звільнення із служби) ОСОБА_1 у розмірі 16 236 грн 20 к., де преміювання визначено у розмірі 10%.

Суд зазначає, що у судовому рішенні від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення та не є предметом доказування при розгляді даної справи, встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені йому на момент зарахування у розпорядження.

Цим же рішенням від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 встановлено, що з 04.01.2019 ОСОБА_1 залучався до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Вказана обставина зумовлювала встановлення позивачу 90% премії, розмір якої визначався наказом СБ України №415-ОС/ДСК від 02.04.2019 та включав тільки періоди безпосередньої участі ОСОБА_1 в Операції об`єднаних сил.

Відповідно до положень Інструкції №515/ДСК:

- відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби установлюється у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років залежності від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (Глава 2 Розділ ІІІ);

- на преміювання військовослужбовців спрямовуються кошти в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (Глава 5 Розділ ІІІ).

Граничні розміру надбавки за особливості проходження служби визначаються щороку Головою Служби безпеки України в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення, залежно від розміру посадового окладу, виконуваних військовослужбовцями посадових обов`язків та напряму діяльності відповідного підрозділу системи Служби безпеки України.

Премія військовослужбовцям, які беруть участь в Операції об`єднаних сил, має тимчасовий характер, а її розмір може змінюватись в залежності від бюджетних асигнувань.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та викладене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку проведених відповідачем виплат грошового забезпечення на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 на підставі довідки від 13.10.2020 №21/2/2-1322 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 16.01.2019.

Тому позовні вимоги щодо оскарження неповноти виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошової компенсація за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби та грошової компенсації за додаткову відпустку при звільненні з військової служби, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік в розмірі 14 074 грн 67 к. (утримано військовий збір в розмірі 634 грн 47 к.) та перераховано на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» 42 977 грн та грошову компенсацію за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки в розмірі 29 556 грн 80 к.

Відповідач визнає право позивача на грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошову компенсацію за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, про що свідчить лист ФЕУ СБ України від 31.07.2020 №21/6/2-830.

Однак виплата такої грошової компенсації була здійснена відповідачем у 2020 році, тобто до нарахування та виплати у червні 2022 року на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020.

Надані відповідачем та наявні в матеріалах справи документи не містять жодних відомостей про проведені СБ України перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік та за невикористані дні додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням проведених у 2020 році виплат, що свідчить про неповноту нарахування та виплати сум такої грошової компенсації.

Тому позовні вимоги в згаданій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача, які полягають у неповноті нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи із проведеного на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині оскарження неповноти нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 Глави 1 Розділу V Інструкції 515/ДСК одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення. Ця допомога виплачується на підставі наказу по особовому складу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні нарахована виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, на день звільнення позивача 30.05.2020, що відповідає вимогам пункту 4 Глави 1 Розділу V Інструкції 515/ДСК.

Розмір нарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні становив 95 004 грн, а розмір виплаченої - 93 578 грн 94 к. (утримано військовий збір в розмірі 1 425 грн 06 к.), що підтверджується довідками від 31.07.2020 №21/2/2-830, від 16.08.2022 №21/2/2-494 та випискою по картковому рахунку, наявною у матеріалах справи.

Вказане зумовлює висновок суду, про безпідставність позовних вимог щодо оскарження неповноти нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, тому такі задоволенню не підлягають.

Суд зауважує, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за період з 31.05.2020 по 27.07.2020, за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи із грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав до розпорядження є передчасними, виходячи з такого.

Для нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні необхідно точно визначити період такої затримки.

Для точного визначення періоду затримки розрахунку при звільненні необхідно встановити день фактичного розрахунку, як кінцеву дату нарахування середнього заробітку за весь час затримки всіх виплат при звільненні.

Отже, можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні перебуває у залежності від проведення фактичного розрахунку.

Не встановивши конкретну дату повного розрахунку, суд позбавлений можливості достеменно встановити період затримки, а відтак і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Саме така правова позиція викладене у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). У разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

У межах спірних правовідносин судом встановлено протиправну поведінку відповідача, яка призвела до порушення права позивача на отримання в повному розмірі грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік та за невикористані дні додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

Оскільки СБ України не провело остаточного розрахунку при звільненні у належному розмірі, суд позбавлений можливості встановити період затримки і обчислити відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своєї поведінки в частині позовних вимог, які визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Служби безпеки України (вул. Володимирська, буд. 33, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби безпеки України (вул. Володимирська, буд. 33, м. Київ, 01601, ) щодо неповноти нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

Зобов`язати Службу безпеку України (вул. Володимирська, буд. 33, м. Київ, 01601, ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи із проведеного на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома