Справа № 240/16756/22
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/16756/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, стягнення коштів, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов позов керівника Житомирської обласної прокуратури до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, стягнення коштів, з підстав протиправного виконання постанови про стягнення з Житомирської обласної прокуратури виконавчого збору в сумі 26000,00 грн та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн в межах виконавчого провадження № 68754998.

Позов мотивовано тим, що державний виконавець, пред`являючи до виконання постанови про стягнення з Житомирської обласної прокуратури виконавчого збору в сумі 26000,00 грн та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн в межах виконавчого провадження № 68754998 без фактичного виконання судового рішення у справі № 240/1235/21, діяв протиправно, що призвело до списання вказаних коштів з рахунку Житомирської обласної прокуратури. Також зауважує, що оскаржувані постанови не відповідають вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та матеріально-правовим приписам, які регламентують діяльність суб`єктів владних повноважень та закріплені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22 вересня 2022 року 10:30. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено третю особу, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

16.09.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України представником зазначено, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Вказують, що вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору. Стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника Житомирської обласної прокуратури про зупинення провадження у даній адміністративній справі. Чергове судове засідання було призначено на 10.10.2022.

10.10.2022 судове засідання не проводилося у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду. Наступне засідання призначено на 24.10.2022.

24.10.2022 судове засідання не проводилось у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача. Наступне засідання призначено на 07.11.2022.

07.11.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області. Зі змісту вказаних пояснень вбачається, що постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.02.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 185,70 грн, що винесені в межах виконавчого провадження №68754998, боржником по яким є Житомирська обласна прокуратура, були подані до Державної казначейської служби України та в подальшому передані на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області. Житомирська обласна прокуратура, на відповідний запит Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, зазначила рахунок для проведення безспірного списання коштів по КПКВК 0901010 «Здійснення прокурорсько-слідчої діяльності, підготовка та підвищення кваліфікації кадрів прокуратури», КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Листом від 26.07.2022 за № 07.1-08-5/4263 Головне управління відповідно до вимог п.п.1 п.4 Порядку повернуло вищевказані постанови стягувачу у зв`язку з повним виконанням.

07.11.2022 під час судового розгляду, судове засідання було відкладено на 16.11.2022.

16.11.2022, 30.11.2022, 21.12.2022 судові засідання не проводилися у зв`язку з заявленими клопотаннями представника позивача. Чергове судове засідання призначено на 26.12.2022.

26.12.2022 прикольною ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються заяви по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі №240/1235/21 зобов`язано Житомирську обласну прокуратуру нарахувати ОСОБА_1 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітну плату виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період та стягнуто з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31.12.2020 і по день фактичного розрахунку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 частково задоволено апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 в частині стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені з 31.12.2020 по день фактичного розрахунку та прийнято у цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 , іншу частину оскаржуваного рішення адміністративного суду першої інстанції залишено без змін.

На даний час справа № 240/1235/21 перебуває у провадженні Верховного Суду.

Ухвалою Верховного суду від 28.04.2022 у задоволені клопотання Житомирської обласної прокуратури про зупинення виконання вищевказаного судового рішення відмовлено.

17.06.2022 Житомирською обласною прокуратурою подано до Житомирського окружного адміністративного суду заяву про роз`яснення рішення від 10.06.2021 у справі № 240/1235/21 в частині способу (процедури) нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 , однак дана заява на даний час не розглянута.

З метою примусового виконання судового рішення у справі №240/1235/21, яке набрало законної сили, 27.01.2022 Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2841 2022 р.

23.02.2022 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП № 68754998 про зобов`язання Житомирської обласної прокуратури нарахувати ОСОБА_1 за період з 26.03.2020 до 31.12.2020 заробітну плату, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням усіх встановлених у цей період надбавок і премій, й виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою (без урахування податків і зборів) та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Цього ж дня державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в межах виконавчого провадження № 68754998, винесено постанову про стягнення з Житомирської обласної прокуратури 185,70 грн витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн. Вказані постанови були направленні сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома.

З метою примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 68754998, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скерував дані постанови до Державної казначейської служби України. В червні 2022 року Державна казначейська служби України направила вказані постанови для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

Також, 13 червня 2022 року на адресу Житомирської обласної прокуратури було надіслано вимогу державного виконавця, в якій зазначено про обов`язок боржника у дводенний строк надати письмову пояснення щодо причин невиконання судового рішення у справі №240/1235/21.

Житомирська обласна прокуратура листом від 12.07.2022 повідомила Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що в діях Житомирської обласної прокуратури відсутні будь - які ознаки умисного невиконання судового рішення у справі №240/1235/21, оскільки вказане рішення з 28 квітня 2022 року перебуває у провадженні Верховного Суду. Окрім цього зазначено, що заява про роз`яснення судового рішення у справі №240/1235/21, судом першої інстанції не розглянута.

Об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIII).

У частині 1 статті 1 цього Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 10 Закону України № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1 та 5 статті 26 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 27 Закону України № 1404-VIII виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтею 42 Закону України №1404-VІІІ визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі Інструкція №512/5) виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Частиною 7 статті 27 Закону України №1404-VІІІ визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з частиною 5 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Доводи позивача про те, що виконавчий збір стягується лише у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ, суд оцінює критично, оскільки стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 640/7697/21 та від 28 квітня 2020 року у справі № 480/3452/19, від 11 серпня 2022 року у справі № 640/23271/21.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 68754998 була винесена разом з постановою про стягнення виконавчого збору 23.02.2022, отже державним виконавцем, правомірно, за наявності підстав, передбачених ст. 27 Закону №1404-VIII, було прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору та примусово звернуто до виконання.

Твердження позивача про те, що орган примусового виконання рішень позбавив Житомирську обласну прокуратуру виконати рішення в добровільному порядку є необґрунтованими, оскільки звернення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору до Державної казначейської служби України відбулося лише травні 2022 року, тобто через три місяці з дня винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що рішення в добровільному порядку не виконане, а тому дії виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору є правомірними і такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується протиправності виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн в межах виконавчого провадження № 68754998, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 42 Закону №1404-VIII визначено, що витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

За змістом частини 4 статті 42 Закону №1404-VIII визначено, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи, відсутність підстав для винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, що передбачені частиною 4 статті 42 Закону №1404-VIII (перебування виконавчого провадження № 68754998 на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум; повернення виконавчого документа стягувачу; закінчення виконавчого провадження), суд приходить до висновку про передчасність пред`явлення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження до виконання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 185,70 грн витрат виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наведених вище підстав.

В силу приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 272, 287, 292, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов керівника Житомирської обласної прокуратури Білошицького Олександра Васильовича (вул. Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, 10008, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м.Київ 01001, ), третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (вул. Святослава Ріхтера, 24, м. Житомир, 10008, ) про визнання дій протиправними, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. щодо винесення постанови від 23.02.2022 про стягнення з Житомирської обласної прокуратури витрат виконавчого провадження в сумі 185,70 грн та вчинення дій спрямованих на її виконання в межах виконавчого провадження № 68754998.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Житомирської обласної прокуратури 185,70 грн витрат виконавчого провадження.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко