Справа № 420/18899/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/18899/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області», Міністерства внутрішніх справ України, в якому, з урахування уточненого позову, просив суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» щодо відмови в оформленні необхідних документів та направленні до Міністерства внутрішніх справ України щодо подальшого їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» оформити та направити необхідні документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо подальшого їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії пільгової вислуги років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 06.11.2015 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 1609 о/с від 04 листопада 2015 року майора міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач вказував, що 13 серпня 2021 року він звернувся із заявою до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерство внутрішніх справ України по Одеській області» із заявою про оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області необхідних документів для призначення своєї пенсії. Проте, Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерство внутрішніх справ України по Одеській області» був наданий лист про відмову в оформленні документів для призначення пенсії. Зазначену відмову позивач вважав протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року, ухваленим за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження, в повному обсязі задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 :

- визнані протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» щодо відмови в оформленні необхідних документів та направленні до Міністерства внутрішніх справ України щодо подальшого їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби»;

- зобов`язано Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» оформити та направити необхідні документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо подальшого їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії пільгової вислуги років;

- стягнуто з Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області» за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015 (наказ ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 №1609о/с) та на час звільнення мав вислугу років у календарному обчисленні 20 років 06 місяців та 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 02 місяців 09 днів. При цьому за приписами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» позивач набув би права на пенсію за вислугу років лише у випадку наявності у нього вислуги років у календарному обчисленні 22 календарних роки 06 місяців або більше. Однак на день звільнення позивача з ОВС він не мав такої календарної вислуги, на що суд першої інстанції не звернув жодної уваги.

При цьому апелянт посилається на низку судових рішень Верховного Суду, зокрема на постанови від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 14.11.2019 у справі №806/1469/16, від 29.01.2020 у справі №344/9109/17, в яких Верховний Суд зазначив, що статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності відповідної вислуги років в календарному обчисленні.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, додатково зазначивши, що він дійсно не має календарної вислуги років 22 роки 06 місяців, але у спірних правовідносинах застосовуються положення п. 3 Постанови КМУ №393 від 17.07.1993 року, які дозволяють застосування стажу у пільговому обрахунку, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові цього суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники процесу своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України, зокрема, з 13.12.1996 до 06.11.2015 (т. 1 а.с.12-14). Також, відповідно до послужного списку позивача, він з 13.11.2000 проходив службу на посадах дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції.

04.11.2015 наказом ГУ МВС України в Одеській області № 1609 о/с майора міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звільнено з 06 листопада 2015 у запас Збройних Сил за п. 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т. 1 а.с.11).

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 № 1609 о/с, вислуга років позивача, на день звільнення у календарному обчисленні становить - 20 років 06 місяців 10 днів, у пільговому обчисленні 27 років 02 місяці 09 дні (т. 1 а.с.11).

Апеляційний суд зазначає, що наявність у позивача на час звільнення з органів ОВС вислуги років у пільговому обчислені 27 років 02 місяці 09 дні, учасниками справи не оспорюється.

13.08.2021 ОСОБА_1 , звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» (т. 1 а.с. 20) із заявою, в якій просив оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 83, для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії на пільгових умовах 27 календарних роки 02 місяців 09 днів.

08.09.2021 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Одеській області» на заяву позивача надана відповідь (т. 1 а.с. 21-22), в якій, зокрема, повідомлено, що ОСОБА_1 , на момент звільнення не мав необхідної календарної вислуги років, оскільки всього наявні 20 років 6 місяців 10 днів при необхідних 22 календарних роки і 6 місяців і більше. Для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Враховуючи викладені вище обставини, у ОСОБА_1 , відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки не має встановленої пунктом а ч.1 ст.12 Закону № 2262-ХП календарної вислуги років. Також, звернуто увагу заявника на те, що питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.02.2019 № 129 в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії визначено Департамент персоналу організації освітньої та наукової діяльності. На теперішній час Департамент персоналу відповідно до наказу МВС від 23.12.2019 № 1088 «Про внесення змін до Структури апарату Міністерства внутрішніх справ України». Відповідно до положення про Департамент персоналу організації освітньої та наукової діяльності наразі Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.05.2018 № 440 Департамент є структурним підрозділом апарату Міністерства внутрішніх справ України та не має статусу окремої юридичної особи. Повідомлено, що до функцій сектору соціально-гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України по Одеській області належить виключно направлення на розгляд до уповноваженого структурного підрозділу МВС (Департамент персоналу) матеріалів щодо призначення (перерахунку) пенсії, пенсіонерам ОВС, особам, що мають право отримувати пенсію по втраті годувальника, документів, які є підставою для отримаєш пільг, посвідчень, оформлення довідок про грошове забезпечення тощо. Правових підстав для направлення наданих матеріалів до Департаменту персоналу МВС України для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років не має (т. 1 а.с.21-22).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, за своєю останньою посадою та характером служби, відповідає критеріям, визначеним Законом та підзаконними нормативно-правовими актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, та як наслідок, право на пенсію за вислугу років, відповідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача - Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області», та наявності правових підстав для відновлення порушеного права позивача.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (тут і надалі Закон №2262-XII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 13.08.2021), цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту «б» частини 1 ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (надалі Постанова № 393 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.1 Постанови № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» ст.12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Відповідно до п.п. «в» п. 3 вказаного Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ на посадах дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції (крім центрального апарату Міністерства внутрішніх справ). Вказана норма діяла в період з 01.01.2005 (постанова КМУ №1525 від 14.11.2004) та до 27.07.2011 (Постанова КМУ №780 від 20.07.2011). При цьому Постановою КМУ №780 від 20.07.2011 було передбачене , що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Як підтверджено матеріалами справи проходив службу на посадах дільничних, старших дільничних інспекторів міліції та працівників підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції. Отже пільгове обчислення позивачу вислуги років відбулось за правилами Порядку № 393.

Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема п. а ст.12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом.

В свою чергу, положеннями ст.17-1 Закону № 2262-ХІІ та п.3 Порядку №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання апелянта на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393.

Апеляційний суд погоджується із посиланням суду першої інстанції на те, що аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а, які були підтримані постановою Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а вказав, що аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважала за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17. Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, визначальною умовою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме пільгове обчислення вислуги років.

Враховуючи, що позивач в цій справі проходив службу, яка передбачена Порядком №393, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку та призначення пенсії згідно з ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки, позивач, за своєю останньою посадою та характером служби, відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача у пільговому обчисленні становить 27 роки 02 місяці 09 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по в Одеській області» та Міністерство внутрішніх справ України дійшли необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, які підтверджені матеріалами справи, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ 06.11.2015 (наказ ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 №1609о/с) та на час звільнення мав вислугу років у календарному обчисленні 20 років 06 місяців та 10 днів.

Також апеляційний суд відхиляє, як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм матеріального права, доводи апелянта про те, що за приписами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» позивач набув би права на пенсію за вислугу років лише у випадку наявності у нього вислуги років у календарному обчисленні 22 календарних роки 06 місяців або більше.

При цьому, враховуючи постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а, апеляційний суд відхиляє, посилання апелянта на низку судових рішень Верховного Суду, зокрема на постанови від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 25.07.2019 у справі №806/1402/16, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 14.11.2019 у справі №806/1469/16, від 29.01.2020 у справі №344/9109/17, в яких Верховний Суд зазначив, що статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності відповідної вислуги років в календарному обчисленні.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, та скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2022 року у справі №420/18899/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07.02.2023

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.