Справа № 640/7985/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Справа № 640/7985/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення Позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити донарахування та виплату Позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки (2018-2020), що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2021 року, з дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, тобто з 16.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 01.03.2021 їй призначено пенсію за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено інші підстави та прядок призначення пенсії.

Тому, на переконання Позивачки, для розрахунку її пенсії за віком підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при обрахунку розміру пенсії за віком має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а не попереднього показника пенсії (за Законом України «Про пенсійне забезпечення»).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що в цьому випадку мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії, а тому, на переконання Апелянта, відсутні підстави для обчислення розміру пенсії Позивачки із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, оскільки такий показник застосовується виключно при первинному призначенні пенсії.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2022 та від 04.01.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) та з 04.10.2010 по 16.08.2021 отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16.08.2021 Позивачка звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії та віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на адвокатський запит листом № 2600-0202-8/24693 від 10.02.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило, що на підставі заяви від 16.08.2021 Позивачку було переведено з пенсії за вислугу років, яку вона отримувала відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та з посиланням на положення сі. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що підстави для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки відсутні.

Позивачка, вважаючи такі дії Відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 (далі - Постанова № 124).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1058-IV система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів.

Перший рівень - солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Другий рівень - накопичувальна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - накопичувальна система пенсійного страхування), що базується на засадах накопичення коштів застрахованих осіб у Накопичувальному фонді або у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення та здійснення фінансування витрат на оплату договорів страхування довічних пенсій і одноразових виплат на умовах та в порядку, передбачених законом.

Третій рівень - система недержавного пенсійного забезпечення, що базується на засадах добровільної участі громадян, роботодавців та їх об`єднань у формуванні пенсійних накопичень з метою отримання громадянами пенсійних виплат на умовах та в порядку, передбачених законодавством про недержавне пенсійне забезпечення.

Для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення (частина третя сттті Закону № 1058-IV).

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону № 1058-IV).

Закон № 1788-XII, відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 якого Позивачці було призначено пенсію вперше, регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо гарантування всім непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що при призначенні пенсії враховується середня заробітна плата, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню із заявою про призначення, а при переведенні застосовується середня заробітна плата, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що первісно Позивачці було призначено пенсії за вислугою років на підставі Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом № 1058-IV.

Виходячи з аналізу норм Закону № 1058-IV, виплата пенсії за вислугу років згідно із Законом № 1788-XII, не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом № 1788-XII, оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Отже, в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV, а не переведення на інший вид пенсії в розумінні частини третьої статті 45 вказаного Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 521/4655/17.

Разом з тим, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом № 1058-IV, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 14.02.2018 (справа №465/5246/17), постанові від 23.10.2018 у справі № 334/2653/17, постанові від 13.12.2018 у справі № 185/860/17, постанові від 06.02.2019 у справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при обрахунку розміру пенсії Позивачки за віком має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком), а не попереднього показника пенсії за вислугу років.

Тож, оскільки для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV Позивачка звернулася вперше 16.08.2021, то Відповідач мав призначити їй пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, однак ним неправомірно було застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за інший період.

Таким чином, доводи Апелянта про те, що в цьому випадку мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії, у зв`язку з чим, на його переконання, відсутні підстави для обчислення розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, колегія суддів відхиляє з огляду на вищезазначене.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції повно щодо наявності достатніх підстав для задоволення цього позову та вважає, що судом правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 08 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова