Справа № 754/11631/16-а
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Ключковича В.Ю., Парінова А.Ю.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року за виключними обставинами, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій та рішення щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру призначеної у 2002 році пенсії, виходячи із розміру 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 23.02.2016 № 18-204-зп (204) без обмеження суми пенсійної виплати;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату раніше призначеної пенсії в повному розмірі без обмежень суми пенсійної виплати, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), виходячи із розміру 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 23.02.2016 № 18-204-зп (204) і здійснити виплату різниці в розмірі пенсії за минулий час з 01.01.2016.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу розміру призначеної у 2002 році пенсії, виходячи із розміру 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 23.02.2016 № 18-204-зп (204) без обмеження суми пенсійної виплати. Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок і виплату раніше призначеної позивачу пенсії в повному розмірі без обмежень суми пенсійної виплати, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), виходячи із розміру 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 23.02.2016 №18-204-зп (204) і здійснити виплату різниці в розмірі пенсії за минулий час з 07.09.2016. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017 апеляційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено. Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення. У задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року - без змін.

13 січня 2020 року ОСОБА_1 подано до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій та рішення щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Заява про перегляд за виключними обставинами обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 було визнано неконституційною норму права, яка застосована судом апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 25.04.2017.

Розглянувши заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 6 статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що положення пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини 5 статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення». Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Судом встановлено, що рішенням Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вказаним рішенням частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, натомість застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в первинній редакції.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

Згідно з резолютивною частиною Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Наявність Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Враховуючи вказані положення чинного законодавства, а також, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року (залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17 липня 2018 року) у справі № 754/11631/16-а, про перегляд якого за виключними обставинами з відповідною заявою звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено, колегія суддів зазначає, що не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі № 754/11631/16-а.

Згідно із частиною четвертою статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до частини 1 статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 329, 361, 367, 368, 369Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційної адміністративного суду від 25 квітня 2017 року за виключними обставинами в адміністративній справі №754/11631/16-а - відмовити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлено 09.02.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.Ю. Ключкович

А.Ю. Парінов