Справа № 204/9581/21
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/9581/21
Провадження № 2-а/204/1/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Агаєвій К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 3 роти Солоп Олександра Володимировича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 3 роти Солоп Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в якій просив скасувати постанову серії ЕАО №5073121 від 25.11.2021 року, складену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Солоп О.В. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП та закрити відносно ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 25.11.2021 року о 16:04 год. відносно нього інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Солоп О.В. була винесена постанова серії ЕАО №5073121 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Як зазначає позивач, 25.11.2021 року о 15:30 год., рухаючись по автодорожній трасі Н08-М30км (населений пункт с. Горького Дніпровського району Дніпропетровської області) в бік м. Дніпро на автомобілі Renault Premium 450 DXI, р.н. НОМЕР_1 , він був зупинений інспектором патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор повідомив, що поза межами населеного пункту з 01 жовтня необхідно вмикати ближнє світло фар. На що позивач повідомив інспектора, що знає про це, але все ж таки бажає знати причину зупинки транспортного засобу. Проте, інспектор не повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки та почав вимагати надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, бо «можливо» ОСОБА_1 порушив встановлені правила дорожнього руху. Так, позивач просив інспектора ознайомити його з доказами скоєння ним правопорушення, проте, інспектор їх не надав та повторно просив надати ОСОБА_1 відповідні документи, на що позивач знову поцікавився, з якою метою він повинен їх надати, оскільки нічого не порушував та наголосив інспектору, що якщо він вирішив складати протокол, то під час розгляду адміністративної справи позивач надасть всі необхідні документи. Але, не отримавши відповіді від інспектора, який після цього сів в патрульну машину та поїхав, ОСОБА_1 був змушений також поїхати. 28.11.2021 року ОСОБА_1 встановив додаток «Дія» та побачив, що відносно нього винесено постанову серії ЕАО №5073121 від 25.11.2021 року. Проте, постанова була складена за ч.1 ст.126 КупАП ненадання відповідних документів на вимогу інспектора, хоча на місці події інспектор говорив, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху не увімкнув ближнього світла фар поза межами населеного пункту з 01 жовтня. У зв`язку із зазначеним, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, звернувся до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.12.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, ухвалено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 16.12.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01.02.2023 року залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

19 грудня 2022 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування позиції зазначив, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року. Так, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п.9.8 Правил дорожнього руху України, наявні підстави для оформлення матуріалу. Враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення правил дорожнього руху та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені його права. При розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі.

Як вбачається із наданих 14.02.2022 року до суду Департаментом патрульної поліції Національної поліції України пояснень, останні просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 25.11.2021 року о 16:04:27 год. інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Солоп О.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфера забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5073121 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.10,12).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 25.11.2021 року о 16:04:27 год. на дорозі Н08-М30 км ОСОБА_1 , керуючи вантажним транспортним засобом Renault Premium 450 DXI, д.н.з. НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, при повідомленні про правопорушення водій не надав документи для перевірки.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ПВ Фірма «Агроцентр» є власником транспортного засобу Renault Premium 450 DXI, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.9).

Крім того, в матеріалах справи міститься посвідчення водія серії НОМЕР_3 виданого 13.02.2014 року на ім`я ОСОБА_1 , яке дійсне до 13.02.2044 року (а.с.8).

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису з телефону позивача, встановлено, що інспектор поліції не роз`яснив позивачу однозначно причину зупинки, не роз`яснив позивачу його процесуальні права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.2.4. «а» Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.п.2.1 «а», «б» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Разом з цим, відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач на вимогу поліцейського не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб та посвідчення водія з наявністю відповідної категорії, чим порушив ПДР України.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про не підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Розглядаючи справу по суті позовних вимог, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17, відповідно до яких візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

При цьому, суд наголошує, що з відеозапису подій 25.11.2021 року, наданого позивачем, випливає те, що інспектор поліції не проінформував позивача про конкретну причину зупинки, передбачену ст.35 Законом України «Про національну поліцію», не роз`яснив права, не оголосив яка саме справа розглядається.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що при розгляді справи поліцейським було ознайомлено позивача з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Однак, зазначений відеозапис або інформація щодо неможливості його надання суду, не надано.

Таким чином, на підставі викладеного, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з огляду на те, що жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП матеріали справи не містять, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Однак, позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише копію квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 02 грудня 2021 року про сплату адвокату Павленко І.О. 500 грн. (а.с.11), що суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу, який підтверджує понесені витрати на правову допомогу, а тому, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що під час подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 02.12.2021 року, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 244- 246, 72, 77, 242, 286, 293, 295, 371, 382 КАС України, ст.ст.251, 280, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 3 роти Солоп Олександра Володимировича (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, площа Троїцька, буд.2-а), третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5073121 від 25.11.2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Солоп О.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Токар