Справа № 160/15024/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/15024/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Коршуна А.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Боженко Н.В.) в адміністративній справі №160/15024/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2022 року, позивач через представника, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за періоди 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

- зобов`язати військову частину провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову допомогу на оздоровлення передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018 рік;

- зобов`язати військову частину провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову допомогу на оздоровлення передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням індексації грошового забезпечення за 2018 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки;

- зобов`язати військову частину провести перерахунок та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

Зобов`язано військову частину А1126провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення передбачену статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачем та відповідачем на вказане рішення суду подано апеляційні скарги, в яких зазначають на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення.

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано як норми законодавства так сталу правову позицію суду касаційної інстанції, що неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку, що призводить до неналежних сум виплати.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що судом не вірно застосовано норми матеріального права. Так при обрахунку розміру грошової допомоги для оздоровлення не враховуються виплачені винагороди. Суми індексації не належать та не носять щомісячного характеру, а також не належать і до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в період з 17.07.2013 по 27.06.2018 у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2013 №139, відповідно до пунктів 19 і 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі пункту 18 і 42 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.07.2013 №83-ПМ на посаду стрільця- регулювальника комендантського відділення комендантського взводу, який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до списків особового складу частини та всі види забезпечення з 17 липня 2013 року.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.06.2018 №128 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення 2 парашутно-десантного батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 червня 2018 року №65-РС відповідно до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІVз військової служби у запас за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), вважати таким, що справи та посаду здав 27 червня 2018 року. З 27 червня 2018 року виключено із списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення, і продовольчого забезпечення.

Позивач звернувся із заявою до відповідача від 28.04.2020 року з питань нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, проведення перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення за 2018 рік та виплати компенсації за невикористанні дні відпустки учасникам бойових дій за 2015-2018 роки.

Відповідачем розглянуто заяву позивача та надано відповідь від 18.05.2020 року №1533, в якій зазначено, що за періоди з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року нарахування та виплата індексації грошового забезпечення проводилась в межах фонду грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (зі змінами). З 01.01.2016 по 28.02.2018 року індексація не виплачувалась. Поновлено виплату індексації в 2018 році, а право на індексацію настало в грудні 2018 року. Таким чином, фіксована сума індексації грошового забезпечення не виплачувалась, сума індексу інфляції не досягла порогу в 103%, тому виплата не проводилась. Нарахування індексу інфляції проводилось з січня 2016 року.

Невиплата позивачу допомоги на оздоровлення у з 2014 по 2018 року та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки у повному розмірі стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов дійшов висновку про протиправне неврахування відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, проте оскільки позивачу індексація грошового забезпечення не здійснювалась, доказів встановлення такого права у судовому порядку також не надано, в частині позовних вимог щодо врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачеві грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористану додаткову відпустку - відмовлено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг доходить висновку, що такі не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Спірним у справі є не врахування відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, у спірний період, а також не врахування індексації грошового забезпечення позивачеві при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, у спірний період, а також не врахування індексації грошового забезпечення позивачеві при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003.

Судом вірно зазначено, що відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд доходить висновку, що механізм індексації має універсальний характер.

У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Як свідчать встановлені обставини справи, у спірні періоди позивачу індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Доказів такого нарахування до складу щомісячного грошового забезпечення у спірний період не надано, доказів встановлення такого права у судовому порядку також не надано суду.

Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити обрахунок грошової допомоги на оздоровлення та грошової компенсації за невикористані календарні дні з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Щодо неврахування відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, у спірний період.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ (далі Закону № 2011-XII) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 року № 1294, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова № 899) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Пунктом 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Положеннями п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, за військовим (спеціальним) званням, щомісячних підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 року у справі № 825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).

Як свідчать встановлені обставини справи, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення за спірний період не включено щомісячну додаткову грошову винагороду. Відповідних доказів скду не надано.

Проте, як свідчать матеріали справи, а саме з відомостей щодо нарахованих видів грошового забезпечення позивача, додаткова грошова винагорода нараховувалася та виплачувалася щомісяця, до припинення дії Постанови №889.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку позивачеві грошової допомоги на оздоровлення, підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для їх задоволення та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/15024/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя А.О. Коршун