Справа № 480/124/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 року Справа № 480/124/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,
представника позивача - МаховикР.В.,
представника відповідача - Єрьоменка Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, зобов`язання повторно розглянути рапорт ,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що є військовослужбовцем ДПСУ та проходить службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні. Є батьком двох неповнолітніх дітей 2005 та 2016 року народження. Діти перебувають на його повному утриманні, проживають з ним.
07.10.2022 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 3 ч. 5 закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Листом від 26.10.2022 у задоволенні рапорту відмовлено у зв`язку з неподання документів на підтвердження наявності підстав для звільнення. 14.11.2022 позивачем подано скаргу до Державної прикордонної служби України , листом від 09.12.202 повідомлено про відмову у задоволенні скарги та залишення в силі рішення начальника НОМЕР_1 прикордонного загону.
Вважає рішення рішення відповідача про відмову у задоволенні рапорту про звільнення протиправним. Відповідно до вимог г п. 3 ч. 5 закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється зі служби у випадку самостійного виховання ним дитини (дітей) віком до 18 років.
Відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України військовослужбовці, які бажають звільнитися зі служби, подають рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення. У випадку надходження рапорту вій військовослужбовця або заяви його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану. Керівник територіального центру отримавши такий запит призначає комісію, яка перевіряє у десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами обстеження складається акт. Керівник територіального центру зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини. Відповідачем такі вимоги положення виконані не були, а у задоволенні рапорту позивача відмовлено необґрунтовано. Ним безпідставно вимагалось надання документів на підтвердження того, що мати дити не бере участі у її вихованні, хоча разом з рапортом надано рішення суду, яким малолітню дочку позивача залишено йому на виховання, а також висновок про визначення місця проживання дитини з батьком. Вважає що відповідач при розгляді рапорту вийшов за межі своїх повноважень.
Просить визнати протиправним та скасувати рішення начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ про відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зобов`язати потворно розглянути рапорт від 07.10.2022 .
Відповідач у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що позивач проходить службу за контрактом. Указом Президента України запроваджено режим воєнного стану. Пунктом 3 ч. 5 ст. 26 закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено вичерпний перелік підстав для звільнення військовослужбовця, який проходить службу за контрактом. Відповідно до підпункту г цього пункту однією з таких підстав є виховання військовослужбовцем дитини (дітей) віком до 18 року самостійно.
Указом Президента України затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Визначений цим Положенням порядок подання рапорту про звільнення зі служби та його розгляду уповноваженою особою не передбачає звернення з запитами до відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для перевірки сімейного стану військовослужбовців. При розгляді рапорту позивача порядок розгляду рапорту порушений не був.
З рапорту ОСОБА_1 та доданих до нього документів вбачається, що шлюб між позивачем та його дружиною розірвано за рішенням суду від 05.09.2022. Також до рапорту додано висновок виконавчого комітету Глухівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. Поданими документами факт самостійного виховання дитини позивачем не підтверджується. Відповідно ж до вимог Сімейного кодексу України розірвання шлюбу та проживання батьків дитини окремо ніяким чином не звільняє від обов`язків щодо виховання та утримання цієї дитини. Розірвання шлюбу та визначення місця проживання дочки з позивачем не надає йому статусу одинокого батька. За таких обставин підстави для звільнення позивача зі служби відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні представники позивача та відповідача вимоги та заперечення підтримали із зазначених підстав.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ця обставина сторонами не оспорюється.
Відповідно до копій свідоцтв про народження позивач є батьком неповнолітніх ОСОБА_2 2005 року народження та ОСОБА_3 2016 року народження (а.с. 12-13). 07.10.2022 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту г п. 3 ч. 5 ст. 26 закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з тим, що виховує самостійно дитину віком до 18 років. До рапорту додав копію свідоцтва про народження дитини, копію рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області та копію висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ( а.с. 14).
26.10.202 листом № 12/6897-22-Вих відповідачем повідомлено позивачу про відмову у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підтверджень факту самостійного виховання дитини. ОСОБА_1 оскаржив таке рішення до Державної прикордонної служби, але скарга задоволена не була ( а.с. 18-20).
Відповідно до підпункту г п. 3 ч. 5 ст. 26 закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у випадку самостійного виховання дитини (дітей) віком до 18 років.
З висновку виконавчого комітету Глухівської міської ради вбачається, що ним було досліджено можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком (а.с. 15). Глухівським міськрайонним судом Сумської області розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини. Рішенням від 02.09.2022 шлюб розірвано. Малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на виховання батька ОСОБА_1 (а.с. 16-17). Саме виходячи з такого формулювання резолютивної частини рішення суду позивач вважає, що наявні підстави для його звільнення його зі служби за підпунктом г п. 3 ч. 5 ст. 26 закону України Про військовий обов`язок і військову службу. Таке твердження суд вважає безпідставним.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дітей врегульовані Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст.157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Статтею 164 СК України передбачено можливість та визначено підстави позбавлення батьківських прав за рішенням суду.
З наведених норм вбачається, що проживання батьків дитини окремо, розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з одним з них не впливає на обсяг прав та обов`язків батьків щодо виховання дитини. Не звільняє того з батьків, хто проживає окремо від обов`язку та не позбавляє права брати особисту участь у вихованні дитини. З таких обставин, суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про те, що додані позивачем до рапорту висновок про визначення місця проживання дитини, рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем не свідчать про виховання ним дитини самостійно. У постанові від 13.06.2018 за результатами розгляду справи № 822/2446/17 Верховним Судом викладено позицію про те, що розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини з позивачем, що передбачає обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини. До рапорту, а також під час розгляду справи судом позивачем не подано ніяких інших доказів виховання ним дитини самостійно, а саме доказів смерті матері, визнання її безвісно відсутньою, позбавлення батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 , тощо.
Позивач вказує на порушення при розгляді його рапорту відповідачем вимог Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, а саме про те, що не було зроблено запит до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перевірки сімейного стану ОСОБА_1 . Таке твердження суд вважає безпідставним.
Як було зазначено, позивач проходить службу у Державній прикордонній службі України. Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009). Відповідно до вимог п. 267 Положення № 1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", з ініціативи військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" та "л" пункту 1, підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й", "к" пункту 2, підпунктами "а" та "б" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 279 Положення № 1115/2009 військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України. Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин. Відповідно до п. 288 у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбачених абзацами першим і другим цього пункту, визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України.
З наведених норм Положення № 1115/2009 вбачається, що документи на підтвердження підстав звільнення подаються самим військовослужбовцем. На особу, повноважну приймати рішення про звільнення з військової служби обов`язку вживати будь-які заходи для отримання таких документів не покладається.
На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач під час розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби діяв у відповідності до встановленого порядку та у межах своїх повноважень. Прийняте ним рішення є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи. Суд вважає, що рішення про відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 , викладене у листі від 26.10.2022 № 12/6897-22-Вих є правомірним та скасуванню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, зобов`язання повторно розглянути рапорт вімовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2023.

Суддя О.В. Соп`яненко