Справа № 521/19008/22
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
Провадження № 2-а/521/45/23
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорової А.В.
Учасники справи:
Представник позивача Джулай Дмитро Олександрович
Відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області
Департаменту патрульної поліції
Представник Єфіменко С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позов ом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне порушення, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне порушення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на такі обставини.
Постановою заступника командира роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Чабана Ігоря Юрійовича 08 грудня 2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В оскаржуваній постанові вказано, що 08 грудня 2022 року о 10 год. 17 хв. у м. Одесі по вул. Ангарській 105, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, н. з. НОМЕР_1 , здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позивач вважає дії посадової особи патрульної поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними, а постанову серії ЕАР № 6260937 від 08 грудня 2022 року - незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.
08 грудня 2022 року близько 10 год. 15 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, н. з. НОМЕР_1 , позивач рухався по вул. Ангарській в м. Одесі. На цій вулиці організовано двосторонній рух по дві смуги у кожному напрямку. Смуги за напрямками розділені подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3.
Однак, в деяких місцях по цій вулиці (для прикладу, при заїзді з перехрестя, яке неподалік від автозаправочної станції та виїзду з прилеглих вулиць в напрямку с. Авангард) зазначена розмітка має розриви в суцільній розмітці для можливості здійснення повороту чи розвороту.
Розраховуючи на належну організацію дорожнього руху та керуючись наявною дорожньою розміткою, позивач повернув для заїзду на автозаправну станцію за адресою АДРЕСА_1 . В даному місці подвійна суцільна смуга мала розрив. Крім того, майже добу до цього і під час події йшов дощ, дорожнє покриття було покрито опадами. Зі слів поліцейських, в місці повороту відсутні розриви в дорожній розмітці і позивач порушив ПДР.
11 січня 2023 року відповідачем Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції було подано відзив на позов, за яким зазначено таке.
08 грудня 2021 року в ході виконання службових обов`язків заступником командира роти №6 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Ангарська, 105, виявлено транспортний засіб Volkswagen Touareg, н. з. НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, громадянина ОСОБА_1 , який керуючи вищезазначеним транспортним засобом здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення Позивачем, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується відеозаписами, які додаються до відзиву, а також фотознімками позивача.
Відеозаписи інспекторів є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України.
Транспортний засіб Volkswagen Touareg номерний знак НОМЕР_1 , яким керував Позивач, було зупинено інспектором відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Інспектор надав Позивачу таку можливість та ознайомив останнього з відеозаписом вчиненого ним адміністративним правопорушенням. Факт ознайомлення Позивача з відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення, підтверджується відеозаписом (відеозапис додається).
Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАПта ст. 63 Конституції України. Після чого, позивач виявив бажання скористатися своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП, а саме надати усне пояснення. Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і надав поліцейським письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило.
Окрім того, позивачу було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307. 308 КУпАП.
Також, на зворотному боці оскаржуваної постанови містяться положення ст. ст. 55. 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268, 307. 308 КУпАП.
Негайно, після закінчення розгляду справи інспектор, відповідно до ст. 285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу, про що свідчить власний підпис позивача у графі «№9» «Копію постанови мною отримано» вищезазначеної постанови та міститься на відеозаписі.
05 лютого 2023 року представник позивача Марина Петра Петровича Джулай Дмитро Олександрович подав відповідь на відзив та вказав таке.
Відповідач зазначає, що відповідно до змісту відеозапису наданого до суду, розмітку, на думку Відповідача, видно добре. Також відповідачем надано схему дорожньої розмітки автодороги М28, з якої дійсно вбачається відсутність розривів у лінії розмітки, які б дозволяли позивачу здійснювати маневр не порушуючи ПДР.
Також, Відповідач вказує, що маючи сумніви щодо маневру позивач все одно його здійснив, що на думку Відповідача кваліфікує діяння позивача як протиправне.
Позивач не погоджується із доводами Відповідача та просить суд врахувати таке.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: фотографій з місця правопорушення, доданих до позову та відео ЕАР 6260937 за ст.122 ч. 1, дорожня розмітка на ділянці проїзної частини біля АЗС «ПРО» має не чітке зображення, затерті та розрізнені сліди білого фарбового покриття у формі продовгуватих паралельних ліній.
Відповідно до змісту відеоматеріалів ЕАР 6260937 за ст.122 ч. 1 (15 хв. 51 секунда відео), співробітники поліції особисто свідчать, що суцільна лінія «десь темніша, із-за того що вона затерлася» і те, що вказана суцільна лінія «не може бути завжди нова».
Згідно п. 6.2.1 Національного стандарту ДСТУ 2587:2021 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні умови» постійна горизонтальна розмітка має бути білого кольору. Термін «білий» охоплює сріблястий та світло-сірий відтінки.
Дорожня розмітка на ділянці проїзної частини, де Позивач здійснив маневр, дійсно має нечітке зображення, її місцями стерто, що з далеку та враховуючи погодні умови станом на момент «порушення», виглядає як звичайна переривчаста лінія, а отже вона не відповідає ДСТУ і не може вважатися такою, що нанесена чи існує на законних підставах.
Таким чином, Позивач, здійснюючи поворот, не міг встановити, яка саме розмітка нанесена на даній ділянці дороги та чи нанесена на ній розмітка взагалі. Більше того, з фотографій, наявних в матеріалах справи вбачається, що лінії на даній ділянці дороги через затертість не є суцільними, що свідчить про відсутність умислу у діях Позивача.
Позивач також просить суд врахувати, що по вул. Ангарський, в місці де він здійснював поворот (рухаючись в сторону АЗС «ІІРС») є також ділянки руху з розміткою, яка має розриви для можливості здійснення повороту, що прямо вбачається із схем розмітки Служби автомобільних доріг в Одеській області, наданих відповідачем разом із відзивом (Т.1, а.с.38: Км 24+400).
Наявність таких ділянок траси М28, у сукупності із не чітким зображенням, затертями та розрізненими слідами білого фарбового покриття суцільних ліній розмітки на ділянці вказаної автотраси, де позивач здійснив поворот, вказує на відсутність у позивача наміру та умислу у порушенні правил дорожнього руху.
Позивач зазначає, що він був певен, що лінія розмітки траси М 28 має розриви, інакше він би не здійснював маневри, які б могли призвести до небажаних наслідків або аварійної ситуації на дорозі.
Представник позивача Джулай Дмитро Олександрович надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідач в судове засідання 08.02.2023 року не з`явився.
Справа розглянута за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.
Постановою заступника командира роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Чабана Ігоря Юрійовича 08 грудня 2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В оскаржуваній постанові вказано, що 08 грудня 2022 року о 10 год. 17 хв. у м. Одесі по вул. Ангарській 105, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, н. з. НОМЕР_1 , здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Детальний опис груп і значень дорожньої розмітки наведений у розділі 34 «Дорожня розмітка» ПДР України.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія).

Лінія 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами.

Лінія 1.7 напрямна розмітка - переривчаста лінія - позначає напрямок смуг руху в межах перехрестя в разі необхідності вказати траєкторію руху транспорту, позначає розриви в суцільній розмітці 1.1 , 1.3 для можливості здійснення повороту чи розвороту, а також позначає межі відведених майданчиків для паркування на безоплатній основі вздовж проїзної частини.

Згідно п. 6.2.1 Національного стандарту ДСТУ 2587:2021 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні умови» постійна горизонтальна розмітка має бути білого кольору. Термін «білий» охоплює сріблястий та світло-сірий відтінки.

Відповідно до п. 6.3.1 основне призначення розмітки - організація дорожнього руху забезпеченням візуального орієнтування водіїв під час вибору напрямку й режимів руху за різних дорожніх умов; інформування та попередження про небезпеку й умови руху; позначення ділянок для перетину проїзної частини пішоходами та велосипедистами. Розмітка ма бути видимою як у світлу, так і в темну пору лоби протягом функціональної довговічності.

Дорожня розмітка на ділянці проїзної частини, де позивач здійснив маневр, відповідно до наданих суду доказів, дійсно має нечітке зображення, її місцями стерто, що з далеку та враховуючи погодні умови станом на момент «порушення», виглядає як звичайна переривчаста лінія, а отже вона не відповідає ДСТУ і не може вважатися такою, що нанесена чи існує на законних підставах.

Зі змісту ч. 1 ст. 122 КУпАП вбачається, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 статті 6 Конвенції «Про дорожні знаки та сигнали» від 08.11.68 року визначено, що дорожня розмітка, яка призначена для транспортних засобів, що рухаються, повинна легко та своєчасно розпізнаватися водіями. Вона має бути видима у денний та нічний час. Рекомендується, щоб така розмітка, особливо у недостатньо освітлених зонах, була світловідбиваючою.

Відповідно до п. 8.5 ПДР України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам Державного стандарту.

Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Відповідно до п. 6.2.6 ДСТУ 2587:2021: «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні умови» визначено, що при невідповідності горизонтальної розмітки вимогам стандарту - вона підлягає відновленню.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь- які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, встановити склад правопорушення, яким згідно з статтею 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (у редакції до 15.12.2017 року).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України, у редакції до 15.12.2017 року).

Тобто, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до районного суду в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей, встановлених КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч зазначеним вимогам поліцейським Чабаном І.Ю. не було встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 винен у вчинені правопорушення та чи з його вини сталася зазначена подія. В свою чергу, без уваги залишились зауваження та пояснення позивача щодо приведення дорожньої розмітки відповідно до вимог п. 8.5 ПДР України та вжиття заходів для відновлення належної організації дорожнього руху в цій ділянці дороги як превентивної функції поліції.

Зважаючи на те, що в місці повороту по вул. Ангарській, 105 відсутня належна дорожня розмітка 1.3, яка мала б відповідати вимогам п. 8.5 ПДР та п. 6.2.6 ДСТУ 2587:2021, та відповідно до фото дійсно сприймається як дорожня розмітка 1.7, в діях позивача відсутній склад адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні . Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення. Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 КАС України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений суд має стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 10, 19, 72, 77, 90, 141, 162, 205, 242-246, 250-251, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАР № 6260937 від 08 грудня 2022 року у справі про провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 лютого 2023 року.

Суддя В.К.Гуревський