Справа № 810/626/14-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/626/14-а
УХВАЛА

08 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року по справі за адміністративним позовом Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку у м. Києві та Київській області до Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Колос» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року на розумний строк.

Заслухавши судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість ВАТ «Племзавод «Колос» виникла у таких сумах і з таких підстав: 85000,00 грн. - заборгованість зі сплати штрафних санкцій, яка виникла на підставі постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 28 серпня 2013 року № 1904-ЦД-1-Е про накладення санкцій за порушення на ринку цінних паперів.

Відповідно до супровідного листа Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, постанову про накладення санкцій було скеровано на адресу ВАТ «Племзавод «Колос» 02 вересня 2013 року.

Вказану постанову ВАТ «Племзавод «Колос» отримано 09 вересня 2013 року, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача у книзі для запису рекомендованих поштових відправлень (а.с.27).

Доказів оскарження зазначеної постанови у судовому порядку або доказів сплати штрафних санкцій відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що грошове зобов`язання є узгодженим, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Тобто, спірні правовідносини виникли між Територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку у м. Києві та ВАТ «Племзавод «Колос» щодо стягнення з товариства на користь Державного бюджету України штрафу в розмірі 85000 гривень.

23.12.2020 року ОСОБА_1 зврнувся з апеляційною скаргою, в якій заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Пропуск строку апелянт мотивував тим, що останній не був стороною у справі, втім, оскаржуваним рішенням порушуються його права та законні інтереси, із текстом оскаржуваного рішення ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 07.12.2020 року.

Апелянтом зазначено, що останній не був стороною у справі, втім, оскаржуваним рішенням порушуються його права та законні інтереси оскільки, відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 12.08.2015 року, якою було затверджено мирову угоду по справі № 911/4438/13 про банкрутство ВАТ «Племзавод «Колос» ОСОБА_1 включений до четвертої черги кредиторів із строком погашення зобов`язань з 10.04.2018 року (у сумі 22400 грн.) до10.03.2020 року.

Так, апелянт вважає, що кошти, які можуть бути погашені на виконання мирової угоди від 25.05.2015 року, де скаржник є кредитором, можуть бути незаконно стягнені по виконавчому провадженню № 43037940, що ОСОБА_1 вважає незаконним.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність в апеляційній скарзі жодних належних доводів щодо вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки саме ОСОБА_1 , окрім зазначення апелянта про можливе порушення їх в майбутньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи передбачене статтею 55 Основного Закону право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення останнього.

Водночас, суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною, відтак, суд повинен встановити, серед іншого, в чому полягає порушення прав особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставин, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

При цьому, на відміну від ч. 1 ст. 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення ч. 1 ст. 293 КАС України крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Проте, як було встановлено раніше зі змісту оскаржуваного рішення та вбачається із матеріалів справи, даний спір виник між Територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку у м. Києві та ВАТ «Племзавод «Колос» щодо стягнення з товариства на користь Державного бюджету України штрафу в розмірі 85000 гривень.

Згідно з п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Тобто, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Враховуючи, що оскаржуване рішення суду стосується прав та інтересів тільки ВАТ «Племзавод «Колос», колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі та закриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч. 2 ст. 305 КАС України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 248, 305, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2014 року по справі за адміністративним позовом Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку у м. Києві та Київській області до Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Колос» про стягнення штрафних (фінансових) санкцій - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 08.02.2023 року