Справа № 520/3945/22
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

08.02.2023 р. справа №520/3945/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молзавод" (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
проскасування правового акту індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Богодухівський молокозавод" (далі за текстом - позивач, заявник, ТОВ, підприємство) у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області №1 від 20.01.2022р., якою застосовано 65 000,00 грн. штрафу.

Аргументуючи цю вимогу, зазначив, що оскаржений правовий акт індивідуальної дії винесений без повного з`ясування обставин справи, у постанові безпідставно зазначені вигадані факти порушень, які Товариством не допускались, справжнім діям Товариства надано неправильну кваліфікацію, штраф застосовано на підставі неіснуючої правової норми. Стверджував, що притягнення до відповідальності відбулось на підставі неналежного доказу.

Відповідач, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області (далі за текстом відповідач, суб`єкт владних повноважень, владний субєкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, Управління, ГУ), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що дії Головного управління при здійсненні державного контролю у сфері безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів були законними та здійснювались у порядку, встановленому чинним законодавством України. Наполягав, що припущення технічних помилок при винесенні акту індивідуальної дії не призвели до порушення прав особи та не спростували факту вчинення нею порушення, а також не вплинули на розмір застосованого штрафу.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Відповідачем були отримані лист Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №14.14/2384 від 08.11.2021 (Вх.№8589 від 30.11.2021р.) та лист ТОВ «Богодухівський молзавод» №588 від 01.12.2021 (Вх.№8652 від 01.12.2021).

Так, згідно з листом Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №14.14/2384 від 08.11.2021 (Вх.№8589 від 30.11.2021р.) «Щодо встановлення факту невідповідності масла солодковершкового вимогам законодавства» повідомлено про те, що в м. Южноукраїнськ у ФОП ОСОБА_1 було відібрано зразок продукції - масла солодковершкового «Селянське» 73% жиру, ТМ «Богодухівський молзавод», номер партії НОМЕР_1 , дата виготовлення 19.09.2021 маса нетто: 500 г., який за висновком лабораторії не відповідає вимогам нормативних документів по масовій частці немолочного жиру в жировій фазі масла та становить 65,0%. Також зазначено, що під час відбору зразків арбітражний зразок не відбирався по причині відсутності на потужності зразку даної партії та дати виготовлення.

Листом ТОВ «Богодухівський молзавод» №588 від 01.12.2021 (Вх.№8652 від 01.12.2021), була ініційована процедура відбору зразка продукції - масла солодковершкового «Селянське» 73% жиру, ТМ «Богодухівський молзавод», номер партії L19, дата виготовлення 19.09.2021 маса нетто: 500 г для проведення лабораторних досліджень.

Отже, вказані звернення стосувались предмету виробництво заявником харчового продукту - масла солодковершкового «Селянське» 73% жиру, ТМ «Богодухівський молзавод», номер партії НОМЕР_1 , дата виготовлення 19.09.2021.

У зв`язку із отримання цих звернень відповідачем відносно заявника із посиланням на ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності» було видано наказ №2808 від 10.12.2021р. про призначення позапланового заходу у формі інспектування.

На реалізацію означеного наказу Управлінням було видано направлення №2848 від 10.12.2021р. (де підставами для проведення позапланового заходу нагляду (контролю) указані виключно перелічені вище листи) та проведено перевірку за адресою Харківська область, Богодухівський район, м.Богодухів, пров.Харківський, 6, результати якої оформлені актом №2848 від 13.12.2021р. (далі за текстом Акт перевірки №2848).

У тексті Акту перевірки №2848 указано, що працівники Управління були допущені до інспектування цеху з виробництва масла, проте не були допущені до інспектування усіх виробничих потужностей Товариства, а також про виявлення порушень п.1 ч.1 ст.45, ч.2 ст.45 Закону України від 23.12.1997р. №771/97-ВР «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».

Також 13.12.2021р. у межах проведення означеної вища перевірки працівниками Управління був складений акт відбору зразків обєкту масло солодковершкове «Селянське» 73% жиру.

Із посиланням на Акт перевірки №2848 Управлінням було видано припис №016 від 13.12.2021р. про усунення порушень, відображених в Акті перевірки №2848.

15.12.2021р. із посиланням на Акт перевірки №2848 працівником Управління головним спеціалістом відділу безпечності харчових продуктів управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, державним інспектором, державним ветеринарним інспектором за адресою м.Харків, пр-т Гагаріна, 157 було складено протокол №23, де указано, що заявником була вчинена відмова від допуску посадових осіб Управління до здійснення заходу державного контролю у формі відбору зразків для проведення лабораторних досліджень (випробувань) масла солодковершкового для цілей державного контролю на мікробіологічні показники у зв`язку із виникненням обгрунтованої підозри щодо невідповідності.

Відображене у протоколі №23 від 15.12.2021р. судження суб`єкта владних повноважень про вчинення Товариством протиправного діяння умотивоване посиланням на п.1 ч.1 ст.16 та п.4 ч.1 ст.16 Закону України від 18.05.2017р. №2042-VIII «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин».

Із посиланням на протокол №23 від 15.12.2021р. Управлінням було прийнято постанову №1 від 20.01.2022р. про застосування 65.000,00грн. штрафу.

Як зясовано судом, даний правовий акт індивідуальної дії субєкта владних повноважень умотивований посиланням на п.1 ч.1 ст.16 та п.4 ч.1 ст.16 Закону України від 18.05.2017р. №2042-VIII «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» як норму закону, положення якої були порушені приватною особою та посиланням на п.197 ч.1 ст.65, ст.66 Закону України від 18.05.2017р. №2042-VIII «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» як норму закону, котра запроваджує міру юридичної відповідальності за вчинення такого протиправного діяння.

11.01.2022р. Управлінням було видано наказ №69 від 11.01.2022р. з питання виконання припису Управління №016 від 13.12.2021р. про усунення порушень, відображених в Акті перевірки №2848 (тобто усунення порушень п.1 ч.1 ст.45, ч.2 ст.45 Закону України від 23.12.1997р. №771/97-ВР «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).

На реалізацію означеного наказу Управлінням було видано направлення №76 від 11.01.2022р. та проведено перевірку, результати якої оформлені актом №76 від 14.01.2022р. (далі за текстом - Акт перевірки №76).

Згідно з Актом перевірки №76 порушення, відображені в Акті перевірки №2848, усунуті.

Не погодившись із відповідністю закону постанови ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області №1 від 20.01.2022р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Суспільні відносини з приводу здійснення державного контролю у сфері господарської діяльності регламентовано як приписами Закону України від 05.04.2007р. №877-V «Про основні засади державного нагляду у сфері господарської діяльності» (далі за текстом Закон України №877-V), так і положеннями Закону України від 18.05.2017р. №2042-VIII «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» (далі за текстом Закон України №2042-VIII).

Так, за визначенням ст.1 Закону України від 05.04.2007р. №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; прийнятний ризик - соціально, економічно, технічно і політично обґрунтований ризик, який не перевищує гранично допустимого рівня; ризик - ймовірність виникнення негативних наслідків від провадження господарської діяльності та можливий розмір втрат від них, що вимірюється у кількісних та якісних показниках.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України від 05.04.2007р. №877-V відбір зразків продукції здійснюється на підставі письмового вмотивованого рішення керівника органу державного нагляду (контролю) (голови державного колегіального органу) або його заступника (члена державного колегіального органу) згідно із законом.

Із положень наведених норм закону чітко та однозначно витікає, що предмет заходу позапланового нагляду (контролю) безумовно обмежений змістом та обсягом відомостей, котрі слугували приводом для призначення перевірки, а відбір зразків продукції є не окремим та самостійним заходом державного нагляду (контролю), а лише способом реалізації владної управлінської функції у межах призначеного заходу нагляду (контролю), а тому також обмежується приводом для призначення перевірки.

Між тим, за визначенням ст.1 Закону України від 18.05.2017р. №2042-VIII, державний контроль - діяльність компетентного органу, його територіальних органів, державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, помічників державного ветеринарного інспектора та уповноважених осіб, що здійснюється з метою перевірки відповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також усунення наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення відповідних вимог; відбір зразків - форма державного контролю, що полягає у здійсненні відбору зразків харчових продуктів, кормів, сіна, соломи, побічних продуктів тваринного походження або будь-яких речовин (у тому числі з довкілля), які пов`язані з виробництвом та/або обігом харчових продуктів або кормів, здоров`ям та благополуччям тварин, з метою перевірки шляхом проведення простих або лабораторних досліджень (випробувань) відповідності законодавству про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин; інспектування - форма державного контролю, яка полягає у здійсненні перевірки стану здоров`я та благополуччя тварин, виробництва та обігу харчових продуктів та кормів з метою встановлення відповідності законодавству про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин.

Відповідно до ст.2 Закону України №2042-VIII законодавство про державний контроль складається з Конституції України, цього Закону, Митного кодексу України, законів України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", "Про ветеринарну медицину", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та інших виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як то указано, у ч.8 ст.18 Закону України №2042-VIII, під час здійснення інспектування та аудиту забороняється перевіряти питання, які відсутні в акті державного контролю.

Отже, і положеннями ч.1 ст.6 Закону України від 05.04.2007р. №877-V, і положеннями ч.1 ст.19 Закону України №2042-VIII запроваджено заборону на проведення у межах позапланового заходу державного нагляду (контролю) зясування питань та обставин, котрі виходять поза межі предмету позапланової перевірки.

Водночас із цим, ч.1 ст.19 Закону України №2042-VIII передбачено, що заходи державного контролю здійснюються у формі аудиту, інспектування, передзабійного та післязабійного огляду, відбору зразків, лабораторного дослідження (випробування), документальної перевірки, перевірки відповідності, фізичної перевірки. У межах заходів державного контролю здійснюється державний моніторинг.

Отже, у розумінні норм Закону України №2042-VIII відбір зразків є формою заходу державного контролю, а тому за відсутності вказівки про інше (протилежне, зворотнє) повинен відбуватись у порядку ст.13 Закону України від 05.04.2007р. №877-V на підставі письмового вмотивованого рішення керівника (заступника керівника) органу державного нагляду (контролю).

Згідно з п.1 ч.1 ст.16 Закону України №2042-VIII оператор ринку зобов`язаний допускати державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів та інших визначених цим Законом осіб до здійснення заходів державного контролю, за умови дотримання ними порядку здійснення державного контролю, передбаченого цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.16 Закону України №2042-VIII оператор ринку зобов`язаний забезпечувати умови для відбору зразків.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За приписом ч.5 ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Згідно з ч.7 ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Положення наведених норм Конституції України узгоджується зі змістом приписів ч.1 cт.17 Закону України №2042-VIII, де визначено, що державний контроль здійснюється за принципами: 1) пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини перед будь-якими іншими інтересами та цілями у сфері господарської діяльності; 2) рівності прав і законних інтересів усіх операторів ринку; 3) гарантування прав та законних інтересів кожного оператора ринку; 4) об`єктивності та неупередженості здійснення державного контролю; 5) законності; 6) відкритості, прозорості, плановості та системності державного контролю; 7) неприпустимості дублювання заходів державного контролю між компетентним органом, його територіальними органами, державними установами, підприємствами та організаціями, підпорядкованими компетентному органу, органами виконавчої влади та уповноваженими особами; 8) презумпції правомірності діяльності оператора ринку, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або норми одного нормативно-правового акта допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків оператора ринку та/або повноважень компетентного органу, інших осіб, що здійснюють державний контроль; 9) орієнтованості державного контролю на запобігання порушенням законодавства; 10) недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення операторів ринку до відповідальності або застосування примусових заходів; 11) оцінки ризиків та доцільності;12) дотримання умов міжнародних договорів України.

Зміст наведених приписів права означає, що законодавчо запроваджені правила реалізації владної управлінської функції контролю у сфері обігу харчових продуктів презюмують безумовний пріоритет захисту такого суспільного інтересу як безпека, проте не змінюють приписів ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, котрі містять застереження стосовно вчинення органом публічної адміністрації свавілля або істотної /суттєвої порушення процедури реалізації управлінської функції контролю.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що відповідно до ч.4 ст.19 Закону України №2042-VIII інспектування передбачає перевірку дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин та відповідності їх діяльності вимогам щодо: 1) гігієни; 2) плану коригувальних дій, розробленого та впровадженого оператором ринку за результатами попередніх перевірок; 3) інцидентів, пов`язаних з безпечністю харчових продуктів та/або кормів. Інспектування може включати в себе перевірку потужностей, прилеглої території, приміщень, обладнання та інвентарю, транспортних засобів, а також харчових продуктів та кормів; сировини, інгредієнтів, допоміжних матеріалів для переробки, які використовуються для приготування та виробництва харчових продуктів та кормів, напівфабрикатів; предметів та матеріалів, що контактують з харчовими продуктами; засобів та процесів прибирання і догляду, а також пестицидів; маркування, зовнішнього вигляду та реклами.

Отже, проведення такого заходу державного нагляду (контролю) як інспектування у порядку Закону України №2042-VIII прямо не передбачає автоматичного та без оформлення письмового розпорядження у порядку ст.13 Закону України від 05.04.2007р. №877-V виникнення у субєкта владних повноважень права на відбір зразків.

У спірних правовідносинах відповідачем субєктом владних повноважень було призначено саме такий позаплановий захід як інспектування.

За приписами ч.5 ст.21 Закону України №2042-VIII відбір зразків здійснюється у порядку: 1) планового відбору - для виконання щорічного плану державного контролю та/або щорічного плану державного моніторингу; 2) позапланового відбору - якщо під час здійснення державного контролю виникла обґрунтована підозра щодо невідповідності або існують інші підстави для відбору зразків, встановлені цим Законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та змісту верховенства права, згідно з яким національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі «якості» закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Відтак, суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли у межах позапланового заходу інспектування підлягають перевірці виключно обставини, котрі послугували підставами для здійснення контролю (лист Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №14.14/2384 від 08.11.2021 (Вх.№8589 від 30.11.2021р.) та лист ТОВ «Богодухівський молзавод» №588 від 01.12.2021 (Вх.№8652 від 01.12.2021); рішення субєкта владних повноважень про проведення такого заходу державного контролю як відбір зразків має бути оформлено у порядку ст.13 Закону України від 05.04.2007р. №877-V та обумовлено виникненням обгрунтованої підозри щодо невідповідності.

Згідно з п.17 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII відмова в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII невиконання, несвоєчасне виконання законних вимог (приписів) посадової особи компетентного органу, його територіального органу щодо усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі восьми мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

У спірних правовідносинах відповідачем було призначено проведення заходу контролю у формі інспектування.

Заявник допустив працівників Управління до інспектування.

Письмового рішення про проведення під час інспектування такого заходу контролю як відбір зразків відповідач субєкт владних повноважень у спірних правовідносинах не приймав, а обєктивних даних про обґрунтованість підозри щодо невідповідності ані у тексті Акту перевірки №2848, ані у тексті оскарженої постанови відповідачем не викладено.

При цьому, окремо суд зважає, що законодавець у тексті ч.5 ст.21 Закону України №2042-VIII прямо використав юридичну конструкцію саме «обґрунтованості підозри», що виключає використання суб`єктом владних повноважень виявлених ознак ризику в дотриманні приватною особою закону чи сумніву у дотриманні приватної особи дисципліни у сфері обігу харчових продуктів як підстав для реалізації владної управлінської функції контролю у формі відбору зразків.

Порівнюючи відмінність складів протиправних діянь за п.17 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII та п.19 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII, суд відзначає, що п.17 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII запроваджена міра юридичної відповідальності за відмову в допуску до здійснення державного контролю або інше перешкоджання законній діяльності, котра має місце у випадку умисного та усвідомленого створення приватною особою таких умов об`єктивної дійсності, котрі виключають проведення заходу державного нагляду (контролю), а, натомість, п.19 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII запроваджена міра юридичної відповідальності за невиконання чи несвоєчасне виконання законних вимог (приписів) щодо усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми.

У спірних правовідносинах заявник відмови від проведення інспектування не вчиняв, обгрунтованість підозри щодо невідповідності спростовується змістом Акту №76, а за наполегливим твердженням відповідача штраф за п.19 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII не застосовувався, хоча невиконання вимоги працівника субєкта владних повноважень про відбір зразків, котра висувається у межах призначеного з іншого питання інспектування, охоплюється саме змістом п.19 ч.1 ст.65 Закону України №2042-VIII.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону викладено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведення приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведення факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк під час реалізації управлінської функції надав неправильну кваліфікацію діянню приватної особи, не здобув та не зафіксував обєктивних даних на підтвердження виникнення у ході проведення інспектування обгрунтованої підозри щодо невідповідності, проігнорував факт допуску працівників Управління до інспектування, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення не узгоджується ані з дійсним змістом нормативного регламентування, ані з характером, предметом та наслідками вчинків приватної особи.

З цих міркувань подію вчинення заявником протиправного діяння відмову від проведення заходу державного контролю за передумови виникнення у суб`єкта владних повноважень обгрунтованої підозри щодо невідповідності слід визнати недоведеною суб`єктом владних повноважень за правилом ч.2 ст.77 КАС України.

Відтак, позов підлягає задоволенню.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області №1 від 20.01.2022р.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко