Справа № 716/155/23
Суддя: Вайновська О. Є.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/155/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судових засідань Барабащук О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пастуха В.В.,

за участі представника відповідача Кирчея Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про зміну заходу стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зміну заходу стягнення, накладеного постановою Львівської митниці від 17.01.2023 року в справі про ПМП №1235/20900/22. В обґрунтування позову посилався на те, що постановою начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходька Ю.Б. від 17.01.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 25032,24 грн. Виходячи з положень ч.3 ст.286 КАС України, згідно яких за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, просив замінити захід стягнення на попередження.

Ухвалою судді від 01.02.2023 року відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами ст.ст.268, 286 КАС України.

06.02.2023 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив залишити постанову у справі про порушення митних правил №1235/20900/22 від 17.01.2023 року відносно ОСОБА_1 без змін, а позов без задоволення за його безпідставністю та необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року забезпечено участь представника відповідача у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до вимог розділу ІІІ Порядку функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС Положення про ЄСІТС.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Пастух В.В. позов підтримали, пояснили, що не оспорюючи законність винесеної відповідачем постанови, просять, відповідно до п.4 ч.3 ст.286 КАС України, замінити захід стягнення зі штрафу на попередження.

Представник відповідача Кирчей Ю.Я. просив відмовити в позові, оскільки захід стягнення, накладеного на ОСОБА_1 відповідає нормативному акту, що передбачає відповідальність.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом (ст.5 КАС України).

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.374 Митного кодексу України (далі МК України), товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Водночас, частиною 4 вищевказаної статті визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Відповідно до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідальність за недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами настає за ч.2 ст.471 МК України у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Судом встановлено, що 18.11.2022 року ОСОБА_1 в якості водія, на автомобілі марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетинав пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці та надав власноруч митну декларацію, в якій вказав про наявність у нього передачі 500 кг, особистих речей та генераторів в кількості 6 шт. (а.с.29).

Відповідно до ст.266 МК України, декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Товари, що є предметом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, після складання протоколу про порушення митних правил можуть бути пропущені через митний кордон України після проведення громадянином відповідних процедур з митного оформлення таких товарів.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 ст.264 МК України).

В ході митного контролю автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які належать до категорії товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. При здійсненні повного огляду пред`явлених речей, працівниками митниці було виявлено незадекларований за встановленою формою товар бензинові генератори торгової марки «Vinсo» модель РТ2500, потужністю 2,0 kW, в кількості 4 шт., вагою 124 кг (а.с.33).

Згідно до висновку № -0709 від 26.12.2022 року Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України, який доданий до матеріалів справи, загальна вартість вилучених предметів у справі про порушення митних правил 1235/20900/22 становить 83440,80 грн.

Доказів, на спростування вартості незакдекларованих товарів, позивачем не надано.

Посилання позивача, що вартість бензинових генераторів торгової марки «Vinсo» модель РТ2500, потужністю 2,0 kW, в кількості 4 шт., вагою 124 кг, становить 1076,00 Євро (а.с.10, 11) не беруться судом до уваги, оскільки зі змісту фактури та чеку не можливо встановити, що вони видані на бензинові генератори торгової марки «Vinсo» модель РТ2500, потужністю 2,0 kW.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що 18.11.2022 року ОСОБА_1 , перетинаючи в якості водія на автомобілі марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці не задекларував товари, що переміщувалися через митний кордон України, а саме бензинові генератори торгової марки «Vinсo» модель РТ2500, потужністю 2,0 kW, в кількості 4 шт., вагою 124 кг,вартістю 83440,80 грн, чим порушив ст.257-258 МК України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів (заповнення митної декларації), тобто вчинив порушення митних правил.

Відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, передбачена ч.2 ст.471 МК України у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Постановою Львівської митниці від 17.01.2023 року у справі про ПМП №1235/20900/22 на ОСОБА_3 , накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.471 МК України у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів (83440,80 грн), що становить 25032,24 грн.

Предмети правопорушення вилучено на підставі ст.511 МК України та передано на склад митниці.

Вказана постанова, за своїм змістом, відповідає положенням ст.283 КУпАП, містить найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як зазначалося, позивач, фактично не оскаржуючи законність винесеної відносно нього постанови Львівської митниці від 17.01.2023 року в справі про ПМП №1235/20900/22 просив змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд звертає увагу позивача, що на підставі ст.286 КАС України, суд вправі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Частина 2 ст.471 МК України не має альтернативних заходів стягнення, окрім як штраф, в розмірі 30 відсотків вартості товарів.

А тому позовні вимоги позивача, що полягають у заміні заходу стягнення зі штрафу на попередження є безпідставними.

За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що в.о. заступника начальника начальник управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, з дотриманням норм ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, з дотриманням прав особи, яка притягається до адмінвідповідальності, визначених ст.268 КУпАП, винесена ним постанова від 17.01.2023 року у справі про ПМП №1235/20900/22 відповідає ст.283 КУпАП, містить посилання на докази, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, визначив ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.2 ст.471 МК України, суд приходить до висновку, що постанова Львівської митниці від 17.01.2023 року в справі про ПМП №1235/20900/22 є законною, підстави для зміни заходу стягнення відсутні, а отже адміністративний позов слід залишити без задоволення.

Згідно до ст.139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 257, 264, 266, 374, 471, 515, 516 Митного кодексу України, ст.ст.2,5, 139, 229, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про зміну заходу стягнення, накладеного постановою Львівської митниці від 17.01.2023 року в справі про ПМП №1235/20900/22, залишити без задоволення.

Витрати позивача, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя О.Є.Вайновська