Справа № 520/10402/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 р. Справа № 520/10402/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О.) по справі № 520/10402/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними протоколів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними, дискримінаційними та скасувати протоколи призначення та виплати пенсії від 21.01.2020 року, від 28.04.2020 року та від 01.09.2020 року відповідно до яких Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розрахував пенсію ОСОБА_1 в розмірі 7 гривень 20 копійок;

- визнати протиправними, дискримінаційними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно розрахунку пенсії не у відповідності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 09.2020 року);

- визнати протиправними, дискримінаційними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно не врахування під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 09.2020 року);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скасувати вказані ГУ ПФУ в Харківській області особливості розрахунку пенсії ОСОБА_1 , що буцімто розрахунок пенсій ОСОБА_1 не підлягає масовим перерахункам та призначена за рішенням суду в твердому розмірі;

- здійснити розрахунок суми боргу на підставі щомісячної суми пенсії, що підлягає виплаті, з урахуванням передбаченого законом автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент її виплати - на 09.2020;

- сплатити ОСОБА_1 протягом 10 днів суму боргу з урахуванням автоматичного перерахунку за винятком сплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що пенсійний орган безпідставно та протиправно призначив позивачу пенсію в розмірі 7, 20 грн., що є нижчим ніж законодавчо встановлений мінімальний розмір пенсії, визначений Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення", "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", постанови КМУ від 20.02.2019 року №124 "Питання проведення індексацій пенсій у 2019 році".

Вважає, що суд першої інстанції своїм рішенням фактично скасував конституційне право позивача на належний розмір пенсії, та безпідставно погодився з доводами відповідача, що при поновленні пенсії пенсійним органом було застосовано коригування відповідно до грошової реформи 1996 року, внаслідок чого розмір пенсії позивача склав 7,20 гривен, що вочевидь є дискримінаційним, оскільки розмір пенсії не може бути нижче за прожитковий мінімум.

Крім того, вважав, що відповідачем протиправно не проведено індексацію пенсії, чим допущено дискрімінацію по відношенню до позивача за ознакою, пов`язаною з його місцем проживання, оскільки такі дії відповідача істотно погіршують його майновий стан в порівнянні з пенсіонерами, що проживають на Україні.

Вказав, що при наявності 41 року страхового стажу розмір його пенсії повинен складати суму у розмірі 3 666,15 грн., а не 7,20 грн. як визначив пенсійний орган.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що пенсійним органом було застосовано коригування відповідно до грошової реформи 1996 року, внаслідок чого розмір пенсії позивача склав 7,20 гривен.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї , дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер та отримував пенсію за віком з 22.03.1995 р. по 09.10.1997 року до виїзду на постійне місце проживання в Ізраїль.

20.04.2017 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009 року, за результатами розгляду якої 28.04.2017 року рішенням пенсійного органу відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії за віком.

За наслідками судового оскарження вказаного рішення , постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 03.04.2018 року.

На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року по справі № 520/8509/18, відповідач поновив нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 03.04.2018 року та зазначив, що пенсія позивачу була призначена у розмірі 720000 крб. Розмір пенсії відповідачем було скореговано відповідно грошової реформи 1996 року, в результаті чого розмір пенсії позивача в гривні склав 7,20 грн. (сума, яку заявник отримував на дату припинення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Позивач, вважаючи здійснений відповідачем розрахунок пенсії протиправним і дискримінаційним, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Згідно із ч. ч. 1. 2 ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч.3 ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Поряд з цим, відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом №1058-IV та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (в подальшому - Закон №1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону №1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має страховий стаж 41 рік, 7 місяців, 18 днів, коефіцієнт стажу - 0,41583, з 1995 по 1997 перебував на пенсійному обліку як отримувач пенсії за віком, в 1997 виїхав на проживання до Ізраїлю.

З 1997 пенсійним органом припинено виплату пенсії позивачу, та після його звернення до пенсійного органу в 2017, на підставі його заяви, а також судового рішення з 03.04.2018 поновлено виплату пенсії. Після поновлення пенсії позивачу пенсійним органом, з урахуванням проведених коригувань визначено розмір пенсії - 7,20 грн. , що вбачається з протоколів про перерахунок пенсії ГУ ПФУ в Харківській області № 27 від 21.01.2020, № 27 від 28.04.2020, № 27 від 01.09.2020.

Суд першої інстанції виходив з правомірності дій пенсійного органу щодо розміру перерахованої позивачу пенсії в сумі 7,20 грн.

Проте такі висновки суду є помилковими, зроблені без врахування того, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим частини 1 статті 28 Закону №1058-IV .

Визначення розміру пенсії позивачу в меншому, ніж законодавчо встановленому розмірі, свідчить про те, що така поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до пенсіонерів, які є громадянами України та проживають за межами України, не відповідає принципу належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України». Очевидно, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 державні органи, відповідальні за його виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати в старості з боку держави в обмін на свою трудову діяльність справедливий соціальний захист.

Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем виплати пенсії свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, щодо протиправності дій відповідача при визначені розміру пенсії та зобов`язання пенсійний орган здійснити її призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацію втрати частини доходів

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів не призначення позивачу пенсії відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на зазначене дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо визначення розміру пенсії, за наслідками перерахунку є неправомірними , а протоколи № 27 від 21.01.2020, № 27 від 28.04.2020, № 27 від 01.09.2020 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 підлягають скасуванню.

Наданий позивачем власний розрахунок суми пенсій за період з 03.04.2018 по 01.09.2020 в розмірі 102 652,20 грн., (28 * 3 666,15, де 28 - кількість місяців, а 3 666,15 грн. - щомісячний розмір пенсії позивача), колегія суддів не бере до уваги, оскільки позов не містить вимог щодо стягнення на користь позивача зазначеної суми. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що після перерахунку поновленої пенсії її розмір буде розрахований з порушенням законодавства.

Щодо проведення індексації пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III).

Статтею 19 цього Закону визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Поняття індексації грошових доходів наведене у Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII), де зазначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із ст. 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (стаття 9 Закону №1282-XII).

У відповідності до статті 6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку №1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, пенсія.

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-ІV), з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Таким чином, індексація пенсії є однією з основних державних гарантій з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) - є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Сума індексації пенсії є її складовою частиною і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З протоколів про перерахунок пенсії позивача вбачається, що пенсійним органом індексація пенсії з 03.04.2018 не проводилася.

З матеріалів справи вбачається, що не проведення пенсійним органом індексації пенсій особам, що постійно проживають за межами України, відбувалося на підставі електронного листа від 17.02.2015 №4626/02-40 Департаменту пенсійного забезпечення ПФУ.

Колегія суддів зазначає, що вказаний лист не є нормативно-правовим актом, крім того, суперечить нормам законодавства, що регулюють питання проведення індексації пенсії, які не містять жодних зауважень стосовно місця проживання пенсіонера.

З огляду на зазначене, пенсія позивача підлягає , у випадках встановлених законодавством, індексації, а тому в цій частині позовні вимоги є правомірними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання пенсійний орган здійснити розрахунок суми боргу невиплаченої пенсії та виплатити її позивачу протягом 10 днів, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки за наслідками цього судового рішення, пенсійним органом ще не вчинено дій по перерахунку пенсії, не визначена конкретна сума боргу, а тому відсутні підстави покладання обов`язку до вчинення таких дій.

Враховуючи, що суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду щодо відмови у задоволенні позову підлягає скасуванню, з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 по справі № 520/10402/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі, меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та не у відповідності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Скасувати протоколи про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії № 27 від 21.01.2020, № 27 від 28.04.2020, № 27 від 01.09.2020 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 03.04.2018 шляхом її призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій