Справа № 523/18084/18
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 523/18084/18
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, КП «Одестранспарксервіс», Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 році ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду до Одеської міської ради, КП «Одестранспарксервіс», Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , та з урахуванням збільшення позовних вимог просила суд: визнати бездіяльність відповідача - Одеської міської ради щодо ненадання направлення на безоплатне зберігання належного їй автомобіля на автостоянці № 54 «Одеська обласна організація ВСА» протиправною; зобов`язати Одеську міську раду видати направлення на безоплатне зберігання належного їй автомобіля HYNDAI ELANTRА на автостоянці №54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце №333; зобов`язати Одеську міську раду відшкодувати їй витрати за зберігання автомобіля; зобов`язати Одеську міську раду передбачити необхідні компенсаційні виплати власнику автостоянки №54 - ГО «Одеська обласна організація ВСА, за безоплатне зберігання автомобіля на 2019 і наступні роки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є особою з інвалідністю другої групи з 1994 року і є власником автомобіля HYNDAI ELANTRА, який зберігається на автостоянці №54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце №333. Чоловік позивачки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №585 подав заяву з усіма необхідними додатками до Управління соціального захисту населення Суворовського району міста Одеси щодо надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачці авто. Листом від 02.03.2018 року №13-21 вказане управління соціального захисту направило зазначену заяву до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, який в свою чергу направив заяву до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради. В свою чергу Департамент транспорту направив заяву про надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу авто до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс».

Листом від 05.06.2018 року №65/05 КП «Одестранспарксервіс» повідомило заявника, що Одеською міською радою не визначався орган, уповноважений прийняти рішення про видачу водіям направлень на безоплатне зберігання транспортних засобів на автостоянках, відтак у комунального підприємства відсутні повноваження з цього питання.

В подальшому, Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради повторно направив заяву до КП «Одестранспарксервіс», проте комунальне підприємство надало тотожну відповідь на заяву.

Враховуючи вищезазначене, позивачка неодноразово зверталась до голови Одеської міської ради з вказаного питання та її звернення були направлені до КП «Одестранспарксервіс», яке надавало відповіді щодо відсутності повноважень для вирішення питання щодо видачі водіям направлень на безоплатне зберігання транспортних засобів на автостоянках.

Позивачка посилалася на те, що Одеська міська рада вказаною бездіяльністю не бажає виконувати Постанову КМУ від 25.05.2011 року № 585 «Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів», у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з позовом.

Позивачка також зазначала, що оскільки Одеська міська рада повинна була на основі поданої районним органом соціального захисту населення інформації 26 лютого 2018 року прийняти у місячний строк рішення щодо видачі їй направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, місце розташування якої задовольняє заявника, однак допустила бездіяльність, відтак вона вимушена з 12 квітня 2018 року сплачувати по 350 гривень щомісяця за зберігання авто.

Рішеннм Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року позов задоволено частково. Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо розгляду заяви з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м.Одеси 26.02.2018 за №5 та листом від 02.03.2018 №8-21 з пакетом документів була направлена до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міськради; зобов`язати Одеську міськраду протягом тридцяти днів з часу набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м.Одеси 26.02.2018 року за №5 та листом від 02.03.2018 №8-21 з пакетом документів була направлена до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міськради; стягнути з Одеської міськради на користь позивачки понесені нею витрати за зберігання автомобіля HYNDAI ELANTRА, на автостоянці №54 ГО «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце № 333, у розмірі 19935,00 грн. В решті позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю другої групи з 1994 року та є власницею автомобіля HYNDAI ELANTRА, який зберігається на автостоянці № 54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце № 333.

26 лютого 2018 року, керуючись положеннями Постанови № 585 була подана заява до Управління соціального захисту населення Суворовського району міста Одеси щодо надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу авто, до якої були додані усі визначені нормативним документом додатки.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи письмових доказів, листом від 02 березня 2018 року № 13-21 вказане вище управління соціального захисту направило заяву до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

У свою чергу, цей Департамент органу місцевого самоврядування направив заяву третьої особи до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради.

Департамент транспорту спрямував заяву про надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу автомобіля до КП «Одестранспарксервіс».

05 червня 2018 року листом за №65/05 КП «Одестранспарксервіс» повідомило заявника, що Одеською міською радою не визначався уповноважений орган на прийняття рішення про видачу водіям направлень на безоплатне зберігання транспортних засобів на автостоянках, а відтак, у комунального підприємства відсутні повноваження з цього питання.

02 червня 2018 року Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради в друге направив заяву до КП Одестранспарксервіс, де вказав на те, що п.5.9 «Основних напрямків діяльності виконавчого комітету Одеської міської ради у вирішенні проблем інвалідів на період до 2020 рок», затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 05 березня 2012 року №84, забезпечення надання пільг інвалідам, членів їх сімей… на безоплатне паркування та зберігання транспортних засобів відповідно до Порядку, затвердженого КМУ від 25 травня 2011 року №585, покладено на КП «Одестранспарксервіс». Однак КП в листі від 17 липня 2018 року №10/05-08 вказало, що підприємство не визначено як уповноважений орган і не має повноважень.

Не прийняття рішення щодо видачі позивачці направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, місце розташування якої задовольняє заявникаі стало підставо для звернення з позову до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що позивачка є особою з інвалідністю другої групи з 1994 року та є власницею автомобіля HYNDAI ELANTRА, який зберігається на автостоянці № 54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце № 333.

26 лютого 2018 року чоловік позивачки керуючись положеннями Постанови №585 звернувся до Управління соціального захисту населення Суворовського району міста Одеси з заявою і надав усі визначені нормативним документом, документи щодо надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу авто.

Проте, органом місцевого самоврядування не виконано положення Порядку № 585 та належним чином не розглянуто заяву позивачки та не прийнято рішення щодо видачі їй направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, місце розташування якої задовольняє заявника.

Таким чином, визначені ч.1 ст.10, п.п.22. 25, 56-1 ч.1 ст. 26, ст. 26, ст. 27, ст. 34, ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.1 ст. 10 і ч. 2 ст. 11 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Порядком № 585 повноваження Одеською міською радою з 2011 по 2019 рік включно, не реалізовані, і як наслідок, звернення ОСОБА_2 26 лютого 2018 року в інтересах позивачки до Управління соціального захисту населення Суворовського району міста Одеси щодо надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу автомобілю на автостоянці №54, машино-місце №333 до цього часу не розглянуто, будь-яке рішення стосовно цього питання не прийнято.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції такими, що частково відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон, тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей Закон визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Зі змісту статті 4 Закону вбачається, що діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у:виявленні, усуненні перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об`єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу (далі - об`єкти фізичного оточення), транспорту, інформації та зв`язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту;охороні здоров`я;соціальному захисті;забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю;наданні пристосованого житла;сприянні громадській діяльності.

Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав осіб з інвалідністю щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Статтею 30 Закону передбачено, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Місця для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачені частиною шостою цієї статті, також виділяються на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, їх власниками/співвласниками (управителями) або орендарями, на проїзних частинах автомобільних доріг і тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів) - органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (суб`єктами господарювання, якщо їм у встановленому порядку передано відповідні частини доріг і тротуарів для ведення господарської діяльності) з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

На всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою.

Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою КМУ від 25 травня 2011 року №585 було затверджено Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів (далі Порядок)

Відповідно до п.6 Порядку (Розділ «Безоплатне зберігання транспортних засобів») органи місцевого самоврядування:

встановлюють з урахуванням потреби кількість місць для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій (далі - місця для безоплатного зберігання транспортних засобів) на всіх автостоянках незалежно від форми власності, що є суб`єктами господарської діяльності або належать зазначеним суб`єктам, які надають послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються;

визначають обсяг видатків місцевого бюджету на відповідний рік, необхідний для облаштування місць для безоплатного зберігання транспортних засобів, та передбачають компенсаційні виплати власникам автостоянок, на яких згідно з рішенням органу місцевого самоврядування виділено зазначені місця, сума яких обчислюється з урахуванням їх кількості, фактичного часу зберігання таких транспортних засобів на автостоянці та економічно обґрунтованих тарифів на послуги з їх зберігання протягом року.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачка є особою з інвалідністю другої групи з 1994 року та є власницею автомобіля HYNDAI ELANTRА, який зберігається на автостоянці № 54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце № 333, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивачки права на безоплатне паркування транспортного засобу HYNDAI ELANTRА на відповідному, спеціально обладнаному чи відведеному майданчику для паркування.

Поряд з цим, стосовно порядку реалізації вказаного права колегія суддів зазначає, що відповідно до п.7 Порядку виконавчі органи сільських, селищних і міських рад визначають порядок компенсаційних виплат власникам автостоянок вартості послуг із зберігання транспортних засобів водіїв та організацій, що надані безкоштовно, а також їх звітування.

Підставою для надання на автостоянці місця для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій є видане органом місцевого самоврядування направлення, адресоване її власникові, у якому, зокрема, зазначаються марка і номерний знак такого транспортного засобу (п.9 Порядку).

Згідно до п.10, 13 Порядку для отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці водії подають до районного органу соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання такі документи:

заяву, заповнену водієм із зазначенням місця розташування автостоянки, на якій заявник виявив намір отримати місце для безоплатного зберігання транспортного засобу;

копію паспорта водія (з пред`явленням оригіналу);

копію пенсійного посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, або довідку для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність (з пред`явленням оригіналу);

копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (з пред`явленням оригіналу);

копію посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (з пред`явленням оригіналу).

Районний орган соціального захисту населення на підставі заяви про надання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці:

реєструє заяву у спеціальному журналі;

перевіряє достовірність відомостей, що містяться у поданих документах;

перевіряє наявність у пенсійному посвідченні або посвідченні отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідченні особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, або довідці для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, запису про інвалідність особи з інвалідністю - для водіїв;

перевіряє наявність у статутах (положеннях) організацій інформації про провадження діяльності з надання послуг особам з інвалідністю - для організацій;

проводить вибіркову перевірку належності осіб, яким надавалися послуги з перевезення, до водіїв на підставі використання відомостей Централізованого банку даних з проблем інвалідності та з урахуванням потреби зазначеної категорії осіб у реабілітаційних заходах, а також телефонне опитування таких осіб;

подає у двотижневий строк з дати находження всіх належним чином оформлених документів органові місцевого самоврядування інформацію про наявність підстав для видачі заявникові направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці або надсилає мотивовану відмову.

Орган місцевого самоврядування на основі поданої районним органом соціального захисту населення інформації приймає у місячний строк рішення щодо видачі водіям та організаціям направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу на автостоянці, місце розташування якої задовольняє заявника. У направленні обов`язково зазначаються прізвище, ім`я, по батькові заявника та місце розташування автостоянки.

У разі обмеженої кількості місць для зберігання транспортних засобів на автостоянці під час прийняття такого рішення орган місцевого самоврядування надає перевагу водіям.

З аналізу наведеного та в контексті даної справи вбачається, що саме виконавчі органи міських рад визначають порядок компенсаційних виплат власникам автостоянок вартості послуг із зберігання транспортних засобів водіїв, що надані безкоштовно, при цьому, саме орган місцевого самоврядування (без конкретизації, який саме: рада, управління, департамент, тощо) видає направлення для надання на автостоянці місця для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв.

Наведені висновки також узгоджуються з положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97), саттею 5 якого передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Повноваження сільських, селищних, міських рад визначені у главі 1 розділу ІІ Закону № 280/97, статтею 25 якого визначена загальна компетенція сільських, селищних, міських рад, а статтею 26 - виключна компетенція сільських, селищних, міських рад.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (частина перша статті 11 Закону № 280/97).

Згідно із статтею 1 Закону №280/97-ВР виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Так, підпунктом 9 пункту «а» статті 27 Закону №280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціально-економічного і культурного розвитку, планування та обліку віднесено утворення цільових фондів соціальної допомоги особам з інвалідністю, визначення порядку і умов витрачання коштів цих фондів.

Підпунктом 8 пункту «а» статті 28 Закону №280/97 до власних (самоврядних) повноважень в галузі бюджету, фінансів і цін віднесено підготовку та затвердження переліку спеціально відведених місць для паркування транспортних засобів.

До власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку також належать:прийняття рішень про організацію громадських вбиралень, стоянок та майданчиків для паркування автомобільного транспорту, здійснення контролю за їх діяльністю відповідно до закону (підпункт 4 пункту «а» статті 30 Закону № 280/97); прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування (підпункт 7-1 пункту «а» статті 30 Закону № 280/97).

Так, Верховний Суд в постанові від 03 листопада 2021 року по даній справі зазначив, що відповідно до статей 31, 32, 34, 40 Закону № 280/97-ВР, Закону 875-XII, з метою спрямування діяльності виконавчих органів Одеської міської ради на досягнення умов, що зрівнюють можливості інвалідів з можливостями здорових людей в усіх сферах суспільного життя, виконавчий комітет Одеської міськради рішенням від 05.03.2012 року №84 затвердив Основні напрямки діяльності виконавчого комітету Одеської міської ради у вирішенні проблем інвалідів на період до 2020 року, згідно із пунктом 5.9 яких на Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міськради, КП «Парксервіс-Одеса» та Департамент праці та соціальної політики Одеської міськради покладено повноваження забезпечити надання пільг інвалідам, членам їх сімей, законним представникам інвалідів (дітей-інвалідів), підприємствам, установам, громадським організаціям інвалідів та організаціям сфери соціального захисту населення на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів відповідно до Порядку №585.

Водночас, лише рiшенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.03.2020 року №77 затверджено «Порядок компенсаційних виплат власникам автостоянок вартості послуг із зберігання транспортних засобів водіїв та організацій, що наданi безкоштовно». На підставі вказаного документу рішенням Виконавчого комітету Одеської мiської ради від 25 червня 2020 року №216 затверджено граничний розмір компенсацiйних виплат за зберiгання транспортних засобiв водіїв та органiзацiй, що надані безкоштовно.

Також, рішенням Виконавчого комітету Одеської мiської ради від 22.04.2021 року №133 встановлено кiлькiсть мiсць для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв з інвалідністю, водіїв, які перевозять осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, органiзацiям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на спеціально вiдведених автостоянках.

З наведеного вбачається, що саме з часу прийняття вказаних актів Виконавчого комітету Одеської міської ради, як органу місцевого самоврядування та виконавчого органу ради, було завершено формування організаційної та правової структури, що дозволяла належним чином реалізувати право на безоплатне паркування транспортного засобу HYNDAI ELANTRА (належного позивачці) на відповідному, спеціально обладнаному чи відведеному майданчику для паркування.

Водночас, вищезазначене право осіб з інвалідністю та їх водіїв на безоплатне паркування транспортного засобу було передбачене Законом починаючи ще з 01 січня 2011 року шляхом внесення відповідних змін до ст.30 Закону, а обов`язок органу місцевого самоврядування щодо практичної реалізації вказаного права, зокрема, шляхом встановлення кількості місць для безоплатного зберігання транспортних засобів інвалідів, визначення обсягу видатків місцевого бюджету на відповідний рік, необхідного для облаштування місць для безоплатного зберігання транспортних засобів, передбачення компенсаційних виплат власникам автостоянок, визначення порядку компенсаційних виплат власникам автостоянок вартості послуг із зберігання транспортних засобів інвалідів, членів їх сімей, законних представників інвалідів та організацій, що надані безкоштовно, а також їх звітування, ще з травня 2011 року після затвердження Порядку.

З аналізу наведеного вбачається наявність бездіяльності Одеської мiської ради, як органу місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, а також Виконавчого комітету Одеської мiської ради, як її виконавчого органу, в частині формування організаційної та правової структури, яка дозволяла б належним чином реалізувати право на безоплатне паркування транспортного засобу HYNDAI ELANTRА (належного позивачці) на відповідному, спеціально обладнаному чи відведеному майданчику для паркування.

На думку колегії суддів вказані обставини прямим чином свідчать про протиправну бездіяльність Одеської мiської ради, як первинного органу, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від їх імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, щодо не розгляду станом на час подання звернення ОСОБА_2 26 лютого 2018 року в інтересах позивачки щодо надання права на безоплатне паркування та зберігання належного позивачу автомобілю на автостоянці №54, машино-місце №333.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності саме Одеської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах позивачки.

Крім того, з оглялу на наявність вказаної протиправної бездіяльності Одеської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської міської ради понесених витрат за зберігання автомобіля HYNDAI ELANTRА, на автостоянці №54 ГО «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б, машино-місце №333, у розмірі 19935,00 грн., оскільки не формування Одеською міською радою організаційної та правової структури, яка дозволяла б належним чином реалізувати право на безоплатне паркування транспортного засобу, та не здійснення розгляду звернення ОСОБА_2 від 26 лютого 2018 року, поданого в інтересах позивачки, у встановлені строки та за наявності у неї права на безоплатне паркування транспортного засобу і потягло здійснення вказаних витрат.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Зазначений принцип на думку суду передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), № 35298/04, пункту 67).

На думку колегії суддів, не впровадження та не дотримання (в певний період часу після впровадження) Одеською міською радою своїх власних процедур, що виразилось у не формуванні Одеською міською радою організаційної та правової структури, яка дозволяла б належним чином реалізувати право на безоплатне паркування транспортного засобу та не здійснення розгляду звернення ОСОБА_2 , не повинно надавати Одеській міській раді грошову вигоду від своїх протиправних дій/бездіяльності у вигляді не компенсованих грошових коштів, сплачених стороною позивачки за зберігання транспортного засобу.

Європейський суд з прав людини у справах «КУДЛА ПРОТИ ПОЛЬЩІ» від 26 жовтня 2000 року та «ГАРНАГА ПРОТИ УКРАЇНИ» 16 серпня 2013 року зазначив: «Щоб бути ефективним, засіб захисту має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце».

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав, щоефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Додатково колегія суддів вважає за належне зазначити, що згідно до п.2 Порядку право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається, як інвалідам з ураженням опорно-рухового апарату, які є власниками транспортних засобів, так і членам сімей інвалідів, яким згідно із зазначеним Порядком передано право на користування автомобілем.

Також, зі змісту п.10 Порядку вбачається, що для отримання права на користування місцем для безоплатного зберігання транспортного засобу на автостоянці відповідний перелік документів (заяву, оригінал та копію паспорта інваліда, члена його сім`ї, законного представника інваліда; оригінал та копію пенсійного посвідчення, тощо) може подаватись як інвалідом, так і членами їх сімей (зокрема, в разі здійснення керування відповідним транспортним засобом).

З аналізу наведеного вбачається, що первинне право на безоплатне зберігання транспортних засобів надається особі з інвалідністю, яка є власником транспортного засобу, водночас, реалізація вказаного права може відбуватись як інвалідом особисто, так і особою, яка перевозить осіб з інвалідністю (або в змішаному вигляді).

Наведені обставини свідчать як про прийнятність заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах позивачки, про видачу направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , яка має інвалідність, так і про належність до стягнення на користь позивачки з Одеської міської ради витрат за зберігання автомобіля, здійснення яких підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера про прийняття грошових коштів від ОСОБА_2 у вигляді членського внеску, який в даному випадку є платою за зберігання автомобіля.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

З аналізу наведеного вбачається, що питання щодо стягнення на користь позивачки з Одеської міської ради витрат за зберігання автомобіля, що в контексті даного спору є матеріальною шкодою, належить до розгляду адміністративним судом і саме в даному провадженні, оскільки саме в ньому вирішується публічно-правовий спір по суті щодо наявності/відсутності підстав для видачі направлення на безоплатне зберігання транспортного засобу позивачки.

Поряд з цим, стосовно зобов`язання судом першої інстанції Одеської міської ради розглянути заяву з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м. Одеси 26.02.2018 року за №5, колегія суддів зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.197 т.6) Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху зазначено, що 02 лютого 2022 року ОСОБА_2 видане направлення на зберігання транспортного засобу HYNDAI ELANTRА на автостоянці № 54 «Одеська обласна організація ВСА» за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного, 28 Б.

Наведені посилання підтверджуються і позивачкою у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.189 т.6) та самим направленням, що міститься в матеріалах справи (а.с.192 т.6).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання Одеської міської ради розглянути заяву з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м.Одеси 26.02.2018 за №5.

Слід зазначити, що вказана інформація щодо видачі направлення на зберігання транспортного засобу була відсутня у суду першої інстанції станом на час прийняття оскаржуваного рішення. Суд наголошує, що ні позивач, ні Одеська міська рада або Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради не проінформували суд першої інстанції про видачу вказаного направлення та не подали доказів з цього приводу, чим порушили положення ч.5 ст.44 КАС України, за якими учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Позивачкою ОСОБА_1 у позові були заявлені вимоги про зобов`язання відповідача видати їх направлення на безоплатне зберігання її автомобілю, але фактично ці вимоги судом першої інстанції були залишені без задоволення і позивачка це рішення не оскаржувала.

Водночас, з метою належного захисту прав ОСОБА_1 , фактично суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Одеську міську раду протягом тридцяти днів з часу набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м. Одеси 26.02.2018 року за №5 та листом від 02.03.2018 №8-21 з пакетом документів була направлена до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міськради.

З огляду на наявність факту розгляду заяви позивачки від 26.02.2018 року та надання направлення на зберігання транспортного засобу HYNDAI ELANTRА, колегія суддів не вбачає можливості залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача розглянути вказану заяву про надання направлення на зберігання відповідного транспортного засобу.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про надання направлення на зберігання відповідного транспортного засобу та щодо стягнення з Одеської міської ради на користь позивача понесених витрат за зберігання належного їй автомобіля HYNDAI ELANTRА.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення в частині з прийняттям нового рішення.

Керуючисьстаттями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року скасувати в частині зобов`язання Одеської міської ради протягом тридцяти днів з часу набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву з усіма доданими до неї документами, що була зареєстрована Управлінням соціального захисту населення Суворовського району м. Одеси 26.02.2018 за №5 та листом від 02.03.2018 №8-21 з пакетом документів була направлена до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.