Справа № 160/8390/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/8390/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Давіденко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Магістраль-Транзит", Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року (суддя Турлакова Н.В., м. Дніпро) у справі № 160/8390/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Магістраль-Транзит"

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

У червні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Магістраль-Транзит" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 07.02.2022 року №, яким ТОВ «Підприємство з Іноземними інвестиціями «Магістраль-Транзит» на підставі п. «б» пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України нараховано штраф в розмірі 1 000 000 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 07.02.2022 року №, яким ТОВ «Підприємство з Іноземними інвестиціями «Магістраль-Транзит» нараховано штраф в розмірі 500 000 грн. за зберігання пального в періодах квітень 2020 року, січень 2021 року без відповідної ліцензії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «С» Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 07.02.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлено наявність підстав для застосування положень п.128-1.2 ст.128-1 ПК України щодо позивача в частині накладення штрафу податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 07.02.2022 року № в розмірі 1000000 гривень. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення № від 07.02.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги позивача мотивовано, зокрема тим, що всі надходження палива у 2020 році були здійснені виключно напряму у паливні баки автомобілів позивача, об`єм яких загалом перевищує обсяги надходження палива. Позивач вказує, що обсяг пального, заправлений у паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої не враховується до обсягу отриманого пального в ємності для навантаження-розвантаження та зберігання у розумінні приписів пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України.

З огляду на це, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

В свою чергу, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач також оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що в ході перевірки встановлено отримання позивачем пального в період з 10.04.2020 по 29.04.2020 на адресу м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-А, однак у квітні 2020 позивач не мав ліцензії на зберігання пального, а в подальшому ліцензія була придбана на зберігання пального за адресою м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-В.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача вимоги своєї апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, проти задоволення апеляційної скарги іншої сторони заперечували.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.01.2022р., ТОВ «Підприємство з Іноземними інвестиціями «Магістраль-Транзит» (код 33000971), види господарської діяльності: КВЕД 49.41 Вантажні перевезення автомобільним транспортом, КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт моторних транспортних засобів, КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

ТОВ «Підприємство з Іноземними інвестиціями «Магістраль-Транзит» 13.04.2020 отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2001800, видану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, терміном дії з 30.04.2020 до 30.04.2025 за адресою місця зберігання: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Лозуватська, 116В, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 75000 літрів.

З 14.12.2021р. по 22.12.2021р. ГУ ДПС у Дніпропетровської області провело фактичну перевірку ТОВ «Підприємство з Іноземними інвестиціями «Магістраль-Транзит» з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області №6049-п від 10.12.2021р. та направлень на перевірку від 10.12.2021 № 6486, № 6487.

Перевірку проведено за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Лозуватська, 116В.

За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки №4601/04/36/07/09/РРО/33000971 від 23.12.20221р., яким зафіксоване порушення позивачем - ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині зберігання пального без наявності відповідної ліцензії; - п.б пп.230.1.3 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, в частині отримання пального що перевішує 1000м.куб., на протязі календарного року та не реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. З акту вбачається, що під час перевірки відповідачем використані вибіркові данні бази даних ІС «Податковий блок», договори оренди, договори купівлі-продажу, акцизні накладні. Також зазначено, що в ході проведення фактичної перевірки, встановлено, що ТОВ «Магістраль-Транзит» згідно Єдиного реєстру акцизних накладних підприємством протягом календарного року отримано (придбано) пальне в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), а саме за 2020 рік - 1 225 682,45 літрів (дизельне пальне), за 2021 рік 421787,13 літрів (дизельне пальне).

07.02.2022р. на підставі акту фактичної перевірки №4601/04/36/07/09/РРО/33000971 від 23.12.20221р. відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Магістраль-Транзит» нараховано штраф в розмірі 500 000 грн. за зберігання пального в періодах квітень 2020 року, січень 2021 року без наявності відповідної ліцензії

- податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Магістраль-Транзит» на підставі п. «б» пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України нараховано штраф в розмірі 1 000 000 грн. за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку-розпорядником акцизного складу.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог виходив з того, що ТОВ «Магістраль-Транзит» протягом календарного року отримано (придбано) пальне в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), а саме за 2020 рік - 1 225 682,45 літрів (дизельне пальне), за 2021 рік 421 787,13 літрів (дизельне пальне). Водночас, оскільки позивач не провів реєстрацію акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а тому суд дійшов висновку, що до позивача підлягають застосуванню положення п.128-1.2 ст.128-1 ПК України в частині накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що у 2020 році на балансі підприємства позивача обліковувалось 9 власних та 17 орендованих вантажних транспортних засобів, факт наявності яких підтверджують договори оренди до звіти за формою 20-ОПП. Водночас, відповідач не спростував доводи позивача щодо можливості зберігання пального у паливних баках транспортних засобів, у іншій металевій тарі, не надав до суду належних та допустимих доказів, якими б підтверджувались висновки акту перевірки про те, що у період з 10.04.2020 по 29.04.2020 позивач зберігав пальне у стаціонарній ємності. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків акту перевірки щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії у період з 10.04.2020 по 29.04.2020.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, згідно п. «г» абз. 2 підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Відповідно до пункту «б» абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України передбачена відповідальність за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу у виді накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Зі змісту матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що останній протягом календарного року отримав (придбав) пальне в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), а саме за 2020 рік - 1 225 682,45 літрів (дизельне пальне).

Крім того, позивач має за адресою Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Лозуватська, 116В резервуар місткістю 75000 літрів, який призначений для зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки та на який отримано відповідну ліцензію на зберігання пального.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що обсяг пального, заправлений у паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої не враховується до обсягу отриманого пального в ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального у розумінні приписів пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України.

Однак, апеляційний суд критично оцінює доводи позивача, що всі надходження палива у 2020 році були здійснені виключно напряму у паливні баки автомобілів позивача, адже матеріали справи не містять жодних доказів, на підставі яких можна встановити такий характер діяльності позивача, зокрема договорів та первинних документів на постачання пального, товарно-транспортних накладних, актів приймання пального, видаткових накладних, подорожніх листів, інших документів первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких здійснювалося оприбуткування та списання палива, оборотно-сальдових відомостей та інших документів, які б підтвердили факт реального надходження палива безпосередньо напряму у паливні баки автомобілів позивача.

Надана позивачем «розшифровка за кожний день постачання дизельного палива за 2020 рік» (а.с. 99-107) колегією суддів не приймається до уваги, оскільки не має підтверджень, що цей доказ складено на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, отже він не має будь-якого доказового значення.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивач у 2020 році був розпорядником акцизного складу, адже він мав територію з ємністю для зберігання пального та протягом календарного року отримав (придбав) пальне в обсягах, що перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), а саме за 2020 рік - 1 225 682,45 літрів (дизельне пальне). Крім того, навіть сам факт придбання ліцензії на зберігання пального у сукупності з іншими доказами підтверджує діяльність акцизного складу.

З цих підстав, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що всупереч вимогам Податкового кодексу України позивач не провів реєстрацію акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, тому до нього підлягають застосуванню положення п.128-1.2 ст.128-1 ПК України в частині накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень, а отже спірне рішення відповідача від 07.02.2022р. № є правомірним. Натомість, зворотні доводи апеляційної скарги позивача є безпідставними та не спростовуються висновки суду.

Стосовно правомірності повідомлення-рішення форми «С» від 07.02.2022 року №.

Згідно приписів ч.1 ст. 15 Закону №481/95-ВР зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Положеннями ст. 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно.

Згідно з ч.2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була придбана ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2001800, видана Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, терміном дії з 30.04.2020 до 30.04.2025 за адресою місця зберігання: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Лозуватська, 116В, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 75000 літрів.

Посадовими особами відповідача під фактичної перевірки встановлено, що позивач отримував пальне в період з 10.04.2020р. по 29.04.2020 року включно на адресу: м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска буд. 116-В, а також з 03.03.2020 по 28.04.2020 року включно та 12.01.2020 року за адресою м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-А, що підтверджується акцизними накладними.

З цих підстав, відповідач дійшов висновку, що позивачем допущено порушення у вигляді зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання у квітні 2020 року, січні 2021 року, про що зазначено в спірному податковому повідомленні-рішенні форми «С» від 07.02.2022 року №.

Колегія суддів зазначає, що для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Так, у 2020 році на балансі позивача обліковувалось 9 власних та 17 орендованих вантажних транспортних засобів, факт наявності яких підтверджують договори оренди до звіти за формою 20-ОПП.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач не спростував доводи позивача щодо можливості зберігання пального у паливних баках транспортних засобів, у іншій металевій тарі, не надав до суду належних та допустимих доказів, якими б підтверджувались висновки акту перевірки про те, що в указаний період позивач зберігав пальне у стаціонарній ємності.

Натомість, висновок контролюючого органу про допущення позивачем порушення у вигляді зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання у спірний період ґрунтується на відомостях про придбання позивачем пального, які отримані з ІС ДПС України. Сам факт зберігання пального відповідач в ході проведення фактичної перевірки не встановив та належними доказами суду не довів.

Доводи відповідача щодо зберігання за адресою м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-А, тобто не за місцем зберігання, на яке придбано ліцензію, колегія суддів вважає хибними, оскільки вони ґрунтуються лише на даних, вказаних постачальником пального в акцизних накладних, але фактичної перевірки за цією адресою не проведено, доказів зберігання пального суду не надано, з точки зору позивача, це пояснюється допущеною помилкою в акцизній накладній. Такі доводи відповідачем не спростовані, а тому акцизні накладні суд вважає неналежними доказами для підтвердження факту зберігання пального за адресою м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-А. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків щодо здійснення зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії у період з 10.04.2020р. по 29.04.2020 року включно на адресу: АДРЕСА_1 , а також з 03.03.2020 по 28.04.2020 року включно та 12.01.2020 року за адресою м. Кривий Ріг, вул. Лозуватьска, буд.116-А.

Доводи апеляційної скарги відповідача цей висновок суду першої інстанції не спростовують.

З цих підстав, апеляційний суд вважає, що спірне рішення № від 07.02.2022 року дійсно є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство з іноземними інвестиціями "Магістраль-Транзит" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 160/8390/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 09.02.2022 р.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко