Справа № 751/1749/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/1749/22 Суддя (судді) першої інстанції: Овсієнко Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської митниці на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівської митниці, в якому просила скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил №0119/10200/22 від 26.05.2022 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не включила фактичні витрати на доставку в Україну імпортованого товару, що призвело до заниження його митної вартості та заниження митних платежів на суму 647,00 грн, внаслідок чого відповідачем правомірно винесено спірну постанову про порушення митних правил.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про порушення відповідачем строку притягнення її до відповідальності та про відсутність заниження транспортних витрат, а тому у відповідача були відсутні підстави для збільшення сум ПДВ та мита, крім того, необґрунтованість включення витрат на відрядження до транспортних витрат підтверджено висновком експерта.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між VOLVO Hungaria Kft (Угорщина) та ТОВ «Глобал Транс СМ» (Україна) укладено договір купівлі-продажу №19082019-1 від 19.08.2019 щодо придбання сідельного тягача колісного, марки RENAULT, модель Т, шасі № НОМЕР_1 (а.с.19-21).

Згідно з інвойсом № від 04.09.2019 ціна вказаного транспортного засобу складає 16000,00 Євро (а.с.17).

З метою здійснення митного оформлення імпортованого товару уповноваженою особою ТОВ «Глобал Транс СМ» на декларування товарів подано до відділу митного оформлення №5 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС митну декларацію №UA 102230/2019/637213 на товар «Сідельний тягач колісний марки RENAULT, модель Т, шасі № НОМЕР_1 » (а.с.16).

Згідно з довідкою ТОВ «Глобал Транс СМ» від 16.09.2019 № 16/09/2019 витрати по доставці вищевказаного товару до державного кордону України становлять 4400,00 грн, що складаються із витрат на дизпаливо - 3000,00 грн, зарплату водія - 800,00 грн, амортизація - 270,00 грн, оплата дорожніх зборів - 330,00 грн (а.с.18).

Наказом ТОВ «Глобал Транс СМ» №266-ВМ від 16.09.2019 головного механіка Кобзара С.А. направлено у відрядження в період з 16.09.2019 до 18.09.2019 з метою доставки сідельного тягача RENAULT, шасі № НОМЕР_1 , із встановленням розміру добових по Україні - 400,00 грн, за межами України - 2 000,00 грн за добу (а.с.22).

Відповідно до звіту використаних коштів, виданих на відрядження або під звіт, понесені витрати на відрядження складають 8339,23 грн (а.с.23).

В період з 01.07.2018 до 30.06.2021 посадовими особами Чернігівської митниці проведено планову виїзну перевірку дотримання ТОВ «Глобал Транс СМ» вимог законодавства з питань митної справи, за результатами якої складено акт від 27.09.2021 № 13/7.11-19-12/37804487, в якому, зокрема, зафіксовано заниження митної вартості за митною декларацією від 19.09.2019 №102230/2019/637213 в сумі 3235,98 грн, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на суму 647,20 грн (а.с.25-50).

Наведене стало підставою для складання відносно ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Глобал Транс СМ», протокол про порушення митних правил №0119/10200/22 від 27.01.2022, в якому зафіксовано, що доставку товару здійснено головним механіком «Глобал Транс СМ» відповідно до наказу про відрядження від 16.09.2019 №266-ВМ та за даними відомості по рахунку 372 та звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 19.09.2019 №473 зазначено фактично понесені витрати за межами території України в загальній сумі 7635,98 грн. Не включення фактичних витрат, понесених підприємством на доставку до кордону України товару призвело до заниження митної вартості товару в сумі 3235,98 грн, що призвело до заниження зобов`язань по сплаті митних платежів (ПДВ) на суму 647,20 грн (а.с.12-15).

Викладені обставини стали підставою для складання постанови в справі про порушення митних правил №0119/10200/22 від 26.05.2022, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми платежів, тобто 1941,60 грн (а.с.9-11).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.485 МК України, сплинув, стягнення накладено поза межами строків, передбачених ст.467 МК України, що у свою чергу виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру 1) неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), 2) ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або 3) кількості, 4) країни походження, 5) відправника та/або 6) одержувача товару, 7) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його 8) митної вартості, та/або 9) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 10) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України у оскаржуваній постанові відповідач визначив те, що при ввезенні товарів на митну територію України в режимі імпорту мало місце не включення фактичних витрат, понесених підприємством на доставку до кордону України товару, що призвело до заниження митної вартості товару в сумі 3235,98 грн та до заниження зобов`язань по сплаті митних платежів (ПДВ) на суму 647,20 грн.

В силу ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Судом встановлено, що висновки відповідача про заниження транспортних витрат при імпорті товару базуються, зокрема, на звіті про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №473 від 19.09.2019 (а.с.23), в якому вказано, що загальний розмір виданих коштів по наказу на відрядження №266-ВМ від 16.09.2019 становить 8339,23 грн, в той час, як до митного органу подано довідку від 16.09.2019 №16/09/2019 витрати по доставці імпортованого товару становили 4400,00 грн (а.с.18).

В той же час, колегія суддів зазначає, що на звороті звіту №473 від 19.09.2019 наведено окремі цілі використання коштів, в тому числі в розмірі рахунків, зокрема відображено добові витрати на відрядження працівника підприємства, в тому числі по Україні - 400,00 грн та за межами України - 4000,00 грн (а.с.23 зворот).

Разом з тим, нормами законодавства не передбачено віднесення витрат на відрядження працівника до транспортних витрат при митному оформленні імпортованого товару.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними висновки відповідача про заниження позивачем транспортних витрат, які ґрунтуються на необхідності включення добових витрат працівника, що перебував у відрядженні, оскільки це суперечить вимогам ст.58 МК України.

Натомість з аналізу звіту №473 від 19.09.2019 та довідки від 16.09.2019 №16/09/2019 вбачається навпаки завищення декларантом понесених витрат на транспортування імпортованого товару, однак наведене не призвело до заниження митної вартості товару та в жодному випадку не призвело до заниження митних платежів.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

При цьому, диспозиція ст.485 МК України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, що встановлене митним органом щодо позивача (заявлення в митній декларації неправдивих відомостей) не носить триваючого характеру, оскільки є вчиненим з моменту подання відповідної декларації. Тобто, у даному випадку з моменту подання декларації ймовірно протиправні дії більше не вчиняються, відтак інкримінований позивачу склад діяння не носить триваючого характеру.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 24 грудня 2020 року по справі №461/3117/17, від 24 грудня 2020 року по справі №569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року по справі №640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року по справі №490/7069/16-а.

Відтак, накладення адміністративного стягнення поза межами шестимісячного строку з моменту подання митної декларації та відповідного пакету документів є окремою підставою для висновку про протиправність спірної постанови.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2018 року в справі №490/7096/16-а.

З моменту вчинення позивачем дій, які відповідач кваліфікує як порушення митних правил, та з дати виявлення відповідного порушення (акт від 27.09.2021 №13/7.11-19-12/37804487) до моменту винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил №0119/10200/22 від 26.05.2022 сплинуло більше ніж шість місяців, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк накладення адміністративного стягнення за фактом подання позивачем митної декларації сплинув, тобто адміністративне стягнення на позивача накладено поза межами встановленого законодавством строку.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 - 2 ч. 1 ст. 258 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.

При цьому, під час розгляду справи про порушення митних правил щодо позивача та приймаючи спірну постанову, відповідач діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безпідставно відніс витрати на відрядження працівника до складу транспортних витрат, та прийняв спірну постанову поза межами встановленого законодавством строку, колегія суддів доходить висновку про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч.2 ст.2 КАС України та про наявність визначених ст.258 МК України правових підстав для її скасування.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законодавством підстав для скасування постанови про порушення митних правил №0119/10200/22 від 26.05.2022 із закриттям провадження у справі про порушення митних правил.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 08 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма