Справа № 820/1645/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р. Справа № 820/1645/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ", Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022, суддя Білова О.В., повний текст складено 14.02.2022, по справі № 820/1645/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ" (далі - позивач)звернулося до суду з позовом, в якому просило скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.04.2017 року:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1709100,00 грн, в тому числі 1139400,00 грн за основним платежем та 569700,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1899000,00 грн, в тому числі 1266000,00 грн за основним платежем та 633000,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 позов ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Скасовано податкові повідомлення - рішення від 18.04.2017 № , № .

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.09.2021 касаційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду І інстанції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 18.04.2017 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в частині штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 316500,00 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неприпустимість посилання суду першої інстанції як на доказ на дані відкритих даних Інтернет, а саме на сайт https://ua.carplates.app; не врахування судом першої інстанції, що відсутність або неналежне оформлення товарно-транспортних накладних не свідчить про нереальність господарської операції; що податкова інформація, на яку посилається відповідач є неналежним доказом нереальності господарської операції; що неможливо притягнути до відповідальності платника податків у разі, якщо контрагенти не виконали свої зобов`язання по сплаті податку до бюджету; наявність відповіді ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» на запит позивача, в якій контрагент підтверджує факт господарських операцій з позивачем.

Разом з тим, відповідач, вважаючи неправомірним рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення в цій частині та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що повторність визначення відповідачем зобов`язань з ПДВ протягом останніх 1095 днів підтверджується проведеними плановими документальними перевірками підприємства позивача за період з 2015 р. по 2017 р.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу податкового органу залишити без задоволення, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що видами діяльності ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" є КВЕД: 24.42 виробництво алюмінію (основний), 24.44 виробництво міді, 46.77 оптова торгівля відходами та брухтом, 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, 38.32 відновлення відсортованих відходів.

Позивач має має ліцензію на діяльність щодо заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових металів, серія АБ №548770 від 03.08.2010 року, видана Міністерством промислової політики України, термін дії - не обмежений.

Також позивач також має свідоцтво Міністерства економічного розвитку і торгівлі України ГОМС ТОВ "Науково - Дослідний інститут "Сінтеко" щодо атестації власної аналітичної лабораторії на проведення вимірювань. Власна лабораторія спектрального аналізу підприємства акредитована та внесена до реєстру Міністерства промислової політики України за №06544-2-4-24/2 ГОМС від 14.01.2010 (термін дії до 31 грудня 2018 року) та має Сертифікат відповідності стандарту ІSО 9001:2008, ІSО 9001:2015.

Місцем здійснення господарської діяльності позивача є офісні та виробничі приміщення, які знаходяться за адресами: м. Харків, вул. Залютинська, 6 та м. Харків вул. Клочківська, буд. 368, що підтверджується копіями відповідних договорів оренди: №2006-н від 28.11.2005 з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, № 2007-н від 28.11.2005 з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, № 2884-н від 14.09.2006 з регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, №26/28-09 від 28.09.2006 з Державним підприємством "Харківській механічний завод", №28/28-09 від 28.09.2006 з Державним підприємством "Харківській механічний завод".

Відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Промметсплав» з питань дотримання вимог податкового законодавств за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 31.03.2017 № 2172/20-40-14-01-08/25611992.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- внаслідок невірного визначення позивачем фінансового результату та в порушення п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України встановлено заниження податку, що підлягає сплаті, на загальну суму 1139400 грн, в тому числі за 1 квартал 2016 року на суму 1139400 грн;

- п.п. 198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, внаслідок чого ТОВ «Промметсплав» занижено ПДВ до сплати на загальну суму 1266000 грн, в тому числі за січень 2016 року на суму 59995 грн, за лютий 2016 року на суму 595396 грн, за березень 2016року на суму 610609 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач надіслав до відповідача письмові заперечення № 238 від 03.04.2017, на які ГУ ДФС надала відповідь від 12.04.2017 № 3912/10/20-40-14-01-17 «Про розгляд заперечення», якою висновки акту залишені без змін, а заперечення ТОВ «Промметсплав» визнані такими, що не підлягають задоволенню.

18.04.2017 відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № - про збільшення ТОВ "Промметсплав" грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1709100, 00 грн, в тому числі 1139400,00 грн за основним платежем та 569700,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № - про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1899000,00 грн, в тому числі 1266000, 00 грн за основним платежем та 633000,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач, не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено обґрунтованість та правомірність визначення позивачу грошових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток за основним платежем по спірним податковим повідомленням-рішенням.

При цьому, податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 № підлягає скасуванню в частині надмірно застосованого штрафу, а саме на суму - 316500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Як визначено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 ПК України з урахуванням положень цього Кодексу.

У відповідності до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що його дія поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм власності.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Наведені вище норми вказують на те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

При цьому, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Отже, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Водночас наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: непов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами. При цьому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що фактичною підставою прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є непідтвердження в ході перевірки реальності здійснення господарських операцій контрагентом позивача - ТОВ "Грейтопт ТЗ".

У перевіряємому періоді між ТОВ "Промметсплав" (покупець) та ТОВ "Грейтопт ТЗ" (постачальник) укладено договір поставки № 06012016 від 04.01.2016.

Видами діяльності контрагента позивача є: 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основна); 43.29 -інші будівельно монтажні роботи; 43.91 - покрівельні роботи; 46.49 - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування; 71.12 - діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 74.10 - спеціалізована діяльність із дизайну.

Відповідно до умов договору поставки № 06012016 від 04.01.2016 постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити продукцію виробничо - технічного призначення, а саме алюміній вторинний АВ 97 ГОСТ 295-98 та алюміній первинний А0 ГОСТ 11069-2001. Асортимент, кількість та ціна зазначаються у видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.3 договору якість товару повинна відповідати державним стандартам, технічним умовам, санітарним нормам і правилам, що діють в Україні на момент відвантаження товару.

Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару здійснюється на умовах FCA - м. Харків, вул. Залютинська, 6, у відповідності з правилами Інкотермс в редакції 2010 року.

Відповідно до вказаного договору оформлені видаткові накладні: №вн-00004 від 28.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00003 від 28.01.2016 на 228000,00 грн.; №вн-00002 від 28.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00001 від 28.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00006 від 27.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00005 від 27.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00004 від 27.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00003 від 27.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00004 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00003 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00002 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00006 від 25.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00005 від 25.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00004 від 25.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00003 від 25.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00009 від 22.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00008 від 22.01.2016 на 228000,00 грн; №вн-00007 від 22.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00006 від 22.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00005 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00004 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00003 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00002 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00005 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00004 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00003 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00002 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00002 від 08.01.2016 на 270000,00 грн; №вн-00001 від 08.01.2016 на 270000,00 грн.

За датами складання видаткових накладних контрагентом позивача ТОВ "Грейтопт ТЗ" були виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні (суми ПДВ за якими включені до складу податкового кредиту) на такі ж суми, які зазначені у видаткових накладних, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №12874 від 20.04.2017.

На отримання товарно-матеріальних цінностей були оформлені довіреності №3 від 08.01.2016, №33 від 22.01.2016.

На підтвердження оплати товару позивачем надані копії платіжних доручень всього на суму 2200000,00 грн: №9021 від 06.04.2016 на 200000,00 грн; №704 від 16.03.2016 на 500000,00 грн; № 615 від18.02.2016 на 500000,00 грн; №580 від 09.02.2016 на 245000,00 грн; №578 від 09.02.2016 на 220000,00 грн; №579 від 09.02.2016 на 260000,00 грн; №577 від 09.02.2016 на 275000,00 грн, які не підтверджують відсутність заборгованості в повному обсязі, проте бухгалтерською довідкою ТОВ "Промметсплав" та оборотно-сальдовою відомістю за 2016 рік по рахунку 361 позивач фіксує повне погашення заборгованості на загальну суму оформлених поставок від ТОВ «Грейтопт ТЗ» в розмірі 7596000,00 грн.

Під час проведення перевірки позивачем були надані копії сертифікатів якості товару, виданих ТОВ «Грейтопт ТЗ» для ТОВ "Промметсплав", а також товарно-транспортних накладних, в яких замовником та перевізником зазначено ТОВ «Грейтопт ТЗ», місцем навантаження товару м. Харків, вул. Новожанівська, 1, маса вантажу 5 тон, відомості про упаковку та вантажно-розвантажувальні роботи відсутні, а саме: ТТН №4 від 28.01.2016 на 228000,00 грн.; ТТН №3 від 28.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №2 від 28.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №1 від 28.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №6 від 27.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №5 від 27.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №4 від 27.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №3 від 27.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №4 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №3 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №2 від 26.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №1 від 26.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №6 від 25.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №5 від 25.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №4 від 25.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №3 від 25.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №9 від 22.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №8 від 22.01.2016 на 228000,00 грн; ТТН №7 від 22.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №6 від 22.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №5 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №4 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №3 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №2 від 15.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №5 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №4 від 14.01.2016 на 270000,00 грн.; ТТН №3 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №2 від 14.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №2 від 08.01.2016 на 270000,00 грн; ТТН №1 від 08.01.2016 на 270000,00 грн.

Придбаний алюміній вторинний АВ 97 ГОСТ 295-98 та алюміній первинний А0 ГОСТ 11069-2001 оприбутковано позивачем по рахунку 201, що відповідає даним копій складських накладних, протоколів перевірки зразків товару (хімічний аналіз товару) за період січень 2016 року, матеріального звіту по складу за період січень, лютий, березень 2016 року.

В подальшому позивачем зазначений алюміній перероблений, що підтверджується накладними-вимогами на відпуск, на внутрішнє переміщення із складу до цеху сировини, матеріалів (форма м-11), звітів начальника виробництва про виробництво готової продукції за період січень, лютий, березень 2016р.

Факт подальшої реалізації виготовленої продукції позивач підтверджує копіями: договорів на поставку алюмінієвого сплаву на адресу ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", ТОВ "Торгова група "Альянс", ТОВ "Автопривід", ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", ТОВ "Навігатор", ТОВ "Світанок", ТОВ "Аліт", ТОВ "Біол", ТОВ "Проліс"; податкових накладних; видаткових накладних та рахунків-фактур; товарно-транспортних накладних; довіреностей на отримання ТМЦ; сертифікатів якості готової продукції та оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 361 за 2016 р.

На підтвердження наявності трудових ресурсів та кваліфікованого штату працівників у ТОВ "Промметсплав" до матеріалів справи долучено копії: штатного розкладу, посадової інструкції комерційного директора, посвідчень працівників, а саме: плавильників металу, газорізальник, машиніст крану, водій автонавантажувача, електриків, зварників, стропальників, адміністраторів технічного персоналу, начальника виробництва, директора всього 16 осіб. Вантажники у штаті підприємства позивача відсутні.

Верховний Суд, повертаючи дану справу на новий розгляд, зазначив, що суди залишили поза увагою та не встановили, чи наявні у контрагента достатні та необхідні основні засоби, трудові ресурси для виконання умов зазначеного договору. Суди не дослідили можливість здійснення господарських операцій з урахуванням часу, місцезнаходження майна, обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, тощо. Не з`ясували, яким чином та якими силами здійснювалося транспортування придбаного платником товару. Крім того, із наданих платником документів неможливо встановити, що саме придбаний у ТОВ «Грейтопт ТЗ» товар у подальшому використовувався платником у своїй господарській діяльності та був реалізований Товариством іншим суб`єктам господарювання.

Досліджуючи яким чином та якими силами здійснювалося транспортування придбаного платником товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов договору поставки № 06012016 від 04.01.2016, а саме п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється на умовах FCA - м. Харків, вул. Залютинська, 6, у відповідності з правилами Інкотермс в редакції 2010 року.

Згідно з умовами FCA (Free Carrier Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

Судовим розглядом встановлено, що до перевірки надано товарно-транспортні накладні щодо перевезення алюмінію первинного АО ГОСТ 11069-2001 та алюмінію вторинного AB 97 ГОСТ 295-98 від ТОВ «ГРЕЙТОПТ ТЗ» до TOB «ПРОММЕТСПЛАВ» всього у кількості 150 тон.

Автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником згідно з наданими товарно-транспортними накладними є ТОВ «ГРЕЙТОПТ ТЗ».

Згідно пояснень ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» транспортування товару здійснювалося від ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» до позивача за рахунок ТОВ «ГРЕЙТОПТ ТЗ» автотранспортом, зазначеним у ТТН. Доказів наявності або залучення такого автотранспорту не надано з посиланням на комерційну таємницю та сплив 1095 днів.

З товарно-транспортних накладних вбачається, що всі перевезення товару «Алюміній первинний» масою брутто 5 тон здійснювалися автомобілем Мерседес, НОМЕР_1 , модель та тип не зазначені, причіп (напівпричіп) не використовувався.

З відкритих даних мережі Інтернет за державним номером автомобіля, зазначеним в товарно-транспортних накладних, судом встановлено, що перевезення товару здійснювалось за допомогою автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER, 2008 року випуску, з 2014 року належить фізичній особі, тип кузова фургон-рефрижератор, максимальна маса автомобіля 3500 кг, при цьому маса автомобіля без вантажу складає 2910 кг (https://ua.carplates.app/number/AX2227EB).

Терміном «дозволена максимальна маса» визначається маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима.

Отже, максимальна маса автомобіля, що вказаний в наданих позивачем ТТН, як такий, що використовувався для здійснення транспортування алюмінію, не могла перевищувати 3500 кг в цілому, тобто разом з вантажем, водієм і пасажирами.

Таким чином, максимальна маса автомобіля, що вказаний в наданих позивачем ТТН, як такий, що використовувався для здійснення транспортування алюмінію, не могла перевищувати 3500 кг в цілому, тобто разом з вантажем, водієм і пасажирами.

При цьому, з товарно-транспортних накладних вбачається, що маса товару при кожному окремому перевезенні складала 5 тон, що в декілька разів перевищує вантажні можливості автомобіля, зазначеного в ТТН.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, перевезення вищезазначеного товару масою по 5 тон за кожне перевезення є неможливим, оскільки не відповідає технічним характеристикам транспортного засобу.

При цьому, з ТТН не вбачається використання при транспортуванні причепу або напівпричепу.

Щодо доводів апелянта про неприпустимість посилання суду першої інстанції як на доказ на дані відкритих даних Інтернет, а саме на сайт https://ua.carplates.app, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тобто, якщо позивач заперечує проти твердження суду першої інстанції, що перевезення вищезазначеного товару масою по 5 тон за кожне перевезення є неможливим, він повинен довести такі обставини.

Проте, під час судового розгляду справи позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини.

Доводи позивача про те, що відсутність або неналежне оформлення товарно-транспортних накладних не свідчить про нереальність господарської операції, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вищенаведені обставини доводять неможливість здійснення перевезень товару, який є предметом договору поставки № 06012016 від 04.01.2016, автомобілем Мерседес, НОМЕР_1 .

Щодо наявності у контрагента позивача трудових ресурсів, слід зазначити наступне.

Середньооблікова кількість штатних працівників ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» за звітний період - 2 особи, штатна чисельність працівників - 4, що підтверджується звітом за формою 1 ДФ за січень 2016 року.

Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» за 1 квартал 2016 року (а.с. 19, т. 9) на ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» у вказаному періоді працювало за трудовими договорами (контрактами) 4 особи, які були всі одночасно звільнені з роботи 15.03.2016, троє з вказаних осіб були прийняті на роботу 20.01.2016. За цивільно-правовими договорами працювало 0 осіб.

Отже, вищенаведене свідчить про відстуність трудових ресурсів ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ», достатніх для виконання умов договору поставки, укладеного з позивачем.

В ході проведеного аналізу податкової інформації, наявної у ГУ ДПС у Харківській області, по підприємству ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із платниками податків контрагентами за січень 2016 року.

Так, остання податкова декларація з ПДВ ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» подана до Західної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області за січень 2016 року, прийнята 16.02.2016 за №, до якої надано, зокрема, розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) за січень 2016.

Номенклатура та обсяг реалізованих товарів, наданих робіт та послуг свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування.

При цьому, ТОВ «Грейтопт ТЗ» відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних не здійснювало придбання вищезазначених послуг у інших контрагентів в січні 2016 року.

Відповідно до номенклатури податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, у січні 2016 року встановлено реалізацію товарів (робіт, послуг), відмінних від придбаних товарів (робіт, послуг).

Встановлено відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця), а також інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні).

Згідно зареєстрованих податкових накладних у січні 2016 року контрагентом позивача ТОВ «Грейтопт ТЗ» було придбано в значних обсягах товари, зокрема: продукти харчування (тушка курчат для гриля та барбекю), сало свине морожене хребтове, задня чверть курчат-бройлерів, філе курчат-бройлерів, голова свиняча, шкіра у кусках, підшипник, мобільний телефон NOKIA 225 Dual SIM (яскраво жовтий).

Інформація щодо наявності складських приміщень та транспортних засобів на ТОВ «Грейтопт ТЗ» відсутня, придбання послуг з оренди приміщень та перевезення товарів у січні 2016 року відсутні.

При дослідженні ланцюга постачання, згідно зареєстрованих податкових накладних у січні 2016 року, підприємством ТОВ «Грейтопт ТЗ» реалізовано товари (роботи, послуги), відмінні від придбаних, що ставить під сумнів реальність господарських операцій.

Доказів придбання алюмінію, який був предметом поставки на адресу позивача, а також придбання робіт та послуг з навантаження, розвантаження, транспортування, зберігання, зокрема, в січні 2016 року, до матеріалів справи не надано.

В подальшому придбаний товар було використано позивачем при організації власної господарської діяльності, а саме використано у виробництві марочних алюмінієвих сплавів, що підтверджується копіями: паспортів плавок (щодо списання матеріалів до виробництва у піч та вихід готової продукції алюмінієвого сплаву); накладних-вимог на переміщення зі складу в цех та оприбуткування вже готової продукції внутрішнє переміщення матеріалів (форма м-11); сертифікатів якості готової продукції та попередньою калькуляцією вартості виробництва продукції (алюмінієвого сплаву).

При цьому надані позивачем первинні документи щодо використання товару «Алюміній первинний АО ГОСТ 11069-2001» та «Алюміній вторинний АВ 97 ГОСТ 295-98 у кількості відповідно 60 тон та 90 тон для здійснення переробки, зокрема, копії бухгалтерських довідок, карток рахунків, матеріальних звітів по складу, накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення ) матеріалів, паспортів плавок, звітів начальника виробництва про виробництво продукції, калькуляцій вартості виробництва продукції, сертифікатів якості, договорів поставок, рахунків-фактур, довіреностей, ТТН, видаткових накладних, платіжних доручень, податкових накладних тощо, підтверджують факт здійснення операцій з переробки алюмінію, проте не доводять отримання такої сировини саме від ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ».

Наведене у сукупності вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку та, в сукупності, відповідно свідчить про відсутність підстав для формування спірних сум.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, а також витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, при вирішенні питання про правомірність формування податкових зобов`язань суд повинен встановити, насамперед, реальність господарської операції, про що мають свідчити належним чином оформлені первинні документи. При цьому чинне законодавство передбачає перелік необхідних первинних документів з огляду на предмет господарських відносин.

Доводи апелянта про те, що податкова інформація, на яку посилається відповідач та суд першої інстанції, є неналежним доказом нереальності господарської операції, колегія суддів зазначає, що пунктом 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України врегульовано, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, судові рішення, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Щодо доводів позивача про неможливість притягнення до відповідальності платника податків у разі, якщо контрагенти не виконали свої зобов`язання по сплаті податку до бюджету, судова колегія зазначає наступне.

Вказаний висновок застосовується саме щодо порушення контрагентом податкової дисципліни, а саме невиконання свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, належного ведення бухгалтерського обліку та подання податкової звітності.

В свою чергу, платник податків взяв на себе ризик негативних наслідків у вигляді неможливості застосування податкової вигоди на підставі документів від спірного контрагента, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Нездійснення заходів з перевірки правоздатності контрагента є ризиком самого платника, а тому саме на нього покладаються негативні наслідки неналежної організації своєї господарської діяльності, зокрема у вигляді непідтвердження права на формування у податковому обліку податкового кредиту.

В той же час, фактичні обставини, встановлені судом у даній справі, не дають підстав вважати, що спірні господарські операції між позивачем та ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» фактично мали місце, з огляду на встановлену судом фізичну та технічну неможливість здійснення перевезення контрагентом товару, який був предметом поставки, його навантаження та розвантаження, відсутність доказів придбання відповідного товару контрагентом позивача.

При цьому, первинними документами підтверджується наявність у позивача вказаного товару та його подальша переробка, проте, з огляду на встановлені судом обставини, не є підтвердженим те, що вказані ТМЦ позивач отримав саме від контрагента ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ».

Щодо оплати позивачем товару, отриманого від ТОВ «Грейтопт ТЗ», колегія суддів зазначає, що під час судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано доказів повної оплати товару.

Щодо посилання позивача на висновок експерта, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ухвалі суду від 20.12.2021 про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи суд зазначив, що фактично предметом спору в цій справі є оскарження податкові повідомлення - рішення від 18.04.2017 року № про збільшення ТОВ "ПРОММЕТСПЛАВ" суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1709100,00 грн, в тому числі 1139400,00 грн за основним платежем та 569700,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1899000, 00 грн, в тому числі 1266000,00 грн за основним платежем та 633000,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для призначення експертизи, суд виходив з того, що відповідно до приписів ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

З огляду на вказані приписи КАС України, суд прийшов до висновку, що обов`язковою умовою призначення експертизи є необхідність саме спеціальних знань у певній сфері, у разі, якщо без цього неможливо повно та об`єктивно встановити обставини справи.

В ухвалі суду від 20.12.2021 суд зазначив, що ані з матеріалів справи, ані з висновків Верховного Суду, зроблених у Постанові від 17.09.2021 по даній справі, не вбачається необхідності спеціальних знань для вирішення питання щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а для висновку суду по суті заявленого позову необхідний загальний аналіз норм спеціального законодавства, яким керувався відповідач при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, як вбачається зі змісту поданого позивачем до матеріалів справи висновку експерта № 2123 від 14.01.2022, експертом було досліджено та зроблено висновки щодо документального підтвердження оприбуткування та використання у власній господарській діяльності позивача алюмінію.

В той же час, питання документального підтвердження отримання вказаного товару саме від ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» експертом не досліджувалось, оцінка відповідним доводам та доказам зі сторони відповідача не надавалась.

В ході судового розгляду судом встановлено, що первинними документами підтверджується наявність у позивача вказаного товару та його подальша переробка, проте, з огляду на встановлені судом обставини, не є підтвердженим саме те, що вказані ТМЦ позивач отримав від контрагента ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ».

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Висновок експерта № 2123 від 14.01.2022 не містить будь-яких даних досліджень реальності господарської операції щодо постачання саме ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» на адресу позивача алюмінію первинного та алюмінію вторинного, який в подальшому позивачем було використано у власній господарській діяльності, а відтак не вважається судом належним доказом на підтвердження зазначених спірних обставин.

Доводи апелянта про не врахування судом першої інстанції відповіді ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» на запит позивача, в якій контрагент підтверджує факт господарських операцій з позивачем, є необгрунтованими, оскільки судова колегія зазначає, що докази по справі в їх сукупності не підтверджують факт реального здійснення поставки товару від ТОВ «ГРЕЙОПТ ТЗ» на користь позивача.

Доводи позивача про необґрунтоване посилання податкового органу на обставини кримінального провадження № 0001046 від 30.09.2016 були враховані судом першої інстанції та судом зазначено, що обставини кримінального провадження не стосуються безпосередньо спірних господарських операцій.

Отже встановивши, зокрема відсутність можливості у контрагента позивача здійснити господарські операції з постачання товарів внаслідок відсутності у них складських приміщень, виробничих потужностей, технічних можливостей, людських ресурсів та кваліфікованого персоналу в необхідній кількості для вчинення задекларованих операцій; не підтвердження факту придбання контрагентом проданого позивачу товару; відсутність можливості дослідити рух продукції по ланцюгу постачання (оскільки відсутні операції щодо придбання постачальниками контрагентів товарів, які поставлялися позивачу), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із зазначеним вище контрагентом, є формально складеними, а господарські операції між позивачем та контрагентом не є реальними.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено обґрунтованість та правомірність визначення позивачу грошових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток за основним платежем по спірним податковим повідомленням-рішенням.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 18.04.2017 року № з ПДВ в частині розміру застосованих штрафних (фінансових санкцій), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем було застосовано штрафні (фінансові санкції) в розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов`язання у зв`язку з повторним протягом 1095 днів визначенням контролюючим органом суми податкового зобов`язання з ПДВ.

Станом на день прийняття спірних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом (у 2014 році, 2015 році, 2016 році ) було складено щодо ТОВ «Промметсплав» наступні податкові повідомлення рішення: № від 03.06.2014; № від 04.09.2014; № від 14.10.2014; № від 24.11.2014; № від 22.01.2015; № від 29.07.2015; № від 27.10.2015; № від 24.11.2015; № від 08.02.2016; № від 25.03.2016№ № від 06.04.2016; № від 11.05.2016; № від 11.05.2016; №2 від 11.05.2016. Дані податкові повідомлення рішення були скасовані судом, рішення станом на час прийняття спірних у даній справі податкових повідомлень-рішень набрали законної сили, а отже визначені контролюючим органом за цими податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання не набули статусу узгоджених.

Рішення про скасування зазначених податкових повідомлень-рішень були надані до заперечень на акт перевірки, проте не були враховані відповідачем.

Доказів на підтвердження повторності визначення відповідачем зобов`язань позивачу з ПДВ протягом останніх 1095 днів податковим органом не надано ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Отже, судовим розглядом не встановлено, що станом на день винесення спірного податкового повідомлення-рішення з ПДВ від 18.04.2017 року № вказане у ньому порушення було повторним, у зв`язку з чим неправомірним є застосування відповідачем штрафних санкцій в розмірі 50% від суми нарахованого зобов`язання.

Таким чином, в даному випадку застосуванню підлягає штраф в розмірі 25% від суми нарахованого зобов`язання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 18.04.2017 № підлягає скасуванню в частині надмірно застосованого штрафу, а саме на суму - 316500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Щодо розміру штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 18.04.2017 № з податку на прибуток, позивачем не спростовано повторність порушення з вказаного податку під час судового розгляду справи, у зв`язку з чим податковим органом правомірно нараховано штрафні санкції у розмірі 569700,00 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 18.04.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1709100,00 грн, в тому числі 1139400,00 грн за основним платежем та 569700,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1899000,00 грн, в тому числі 1266000,00 грн за основним платежем та 316500,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями є правомірними та не підлягають скасуванню.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновку суду першої інстанції

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОММЕТСПЛАВ", Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі № 820/1645/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 09.02.23.