Справа № 380/14143/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 лютого 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, ГУ НП у Львівській області), у якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача протиправною;

- зобов`язати відповідача розпочати службове розслідування щодо рішення, дій чи бездіяльності слідчого Кільчицької О. С. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДР 11.05.2020 за № 0001486;

- стягнути з відповідача шкоду у сумі 748,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.05.2022 звернувся до відповідача із скаргою/клопотанням про початок службового розслідування, притягнення слідчого до дисциплінарного відповідальності та повернення матеріальної шкоди. Таке звернення зумовлено тим, що слідча у межах кримінального провадження № 0001486 ОСОБА_2 не вчиняє слідчих дій, визначених процесуальним законодавством та необхідних, на думку позивача, для повного досудового розслідування у межах вищевказаного провадження. Звернув увагу, що слідча Кільчицька О. С. винесла постанову від 19.04.2022 про закінчення кримінального провадження № 0001486, проте таку постанову скасовано ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова (справа № 463/3319/22, провадження № 1-кс/463/2192/22). Позивач вважає, що слідча Кільчицька О. С. неналежно виконує свої службові обов`язки, що є підставою для призначення службового розслідування. Позивач стверджує, що йому протиправно відмовлено у призначенні службового розслідування. Щодо стягнення матеріальної шкоди позивач зазначив, що винесенням постанови від 19.04.2022 про закінчення кримінального провадження № 0001486 окрім моральної шкоди завдано матеріальної шкоди заявнику, а саме: 438 грн набір і роздрук тексту скарги слідчому судді, 280 грн виготовлення копій документів, 30 грн послуги Укрпошти. ОСОБА_1 вказав, що має право на відшкодування зазначених витрат відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію». Відтак позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 14.10.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 28.10.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 18242ел від 15.11.2022), у якому проти позову заперечив. По суті позовних вимог вказав, що позивач вимагає розпочати службове розслідування щодо рішення, дій чи бездіяльності слідчого Кільчицької О. С. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДР за №0001486. З цього приводу зазначив, що серед основних слідчого обов`язків є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції України. Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень. Відповідач стверджує, що згідно з приписами ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Крім того, звернув увагу, що на те, що специфіка спорів із суб`єктом владних повноважень полягає у тому, що суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єктів владних повноважень. Вказав, що дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у кожній конкретній ситуації між альтернативними, кожна з яких є правомірною. Також зазначив, що порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, передбачений параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України, і здійснюється шляхом звернення до слідчого судді місцевого суду. Відповідач вважає, що у нього відсутні повноваження щодо здійснення оцінки дій (бездіяльності) слідчої (самостійної процесуальної особи), яка здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001486. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 77535 від 09.12.2022) у якій вказав, що відповідач не спростував його доводів. Також навів додаткові доводи на підтвердження позовних вимог. Просив позов задовольнити.

З огляду на те, що розгляд цієї справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) суд вирішив розглянути питання щодо закриття провадження у порядку письмового провадження.

При вирішенні питання про закриття провадження суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (Закон № 393/96-ВР).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Частиною першою статті 18 Закону № 393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Водночас лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ потрібно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту, юридичної природи обставин у справі та реалізації суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах владних управлінських функцій.

Визначальним для розуміння спору як адміністративно-правового є не тільки участь суб`єкта владних повноважень, але й характер відповідного спору та його наслідки для суб`єкта спірних правовідносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов здійснення органом публічної влади та/або їх посадовими особами у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 9 частини першої статті 3 КПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із частиною другою статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Конституційний Суд України в рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого, п`ятого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України та за конституційними зверненнями громадян щодо офіційного тлумачення положення абзацу четвертого статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1666а15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 826/13340/15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року № 640/13968/20.

Крім того, тотожних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді подібної справи № 820/2892/18, (адміністративне провадження № К/9901/28231/20, постанова від 10 грудня 2020 року), яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом.

В межах справи № 380/14143/22, ОСОБА_1 оскаржує дії службових осіб відповідача щодо не призначення службового розслідування на підставі скарги/клопотання від 27.05.2022. При цьому у зазначеній заяві позивач вказував про те, що слідча у межах кримінального провадження № 0001486 ОСОБА_2 не вчиняє слідчих дій, визначених процесуальним законодавством та необхідних, на думку позивача, для повного досудового розслідування у межах вищевказаного провадження. Просив розпочати службове розслідування за фактом бездіяльності слідчого СВ Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області Кільчицької О. С. у досудовому розслідуванні, внесеному до ЄРДР за № 0001486 від 10.05.2020 у винесенні протиправної постанови про закінчення досудового розслідування, встановленим, рішення, яке набрало законної сили, у справі № 463/3319/22; провадження № 1-кс/463/2192/22. Також просив повернути заявнику матеріальну шкоду у сумі 748,00 грн. Копію вказаного звернення надіслав до Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівської області.

Тобто, вказані обставини вказують на те, що предметом дослідження у цій справі є дії службових осіб відповідача, які за своїм змістом не є управлінською діяльністю, яка створює безпосередньо для позивача певні правові наслідки, у зв`язку з чим із таких правовідносин не може виникати публічно-правовий спір, який віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Характер спірних правовідносин та вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права та обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Суд також зазначає, що та обставина, що відповіді на заяви позивача надалі надавались суб`єктами владних повноважень відповідно до Закону України «Про звернення громадян», не змінює суті спірних правовідносин, оскільки незалежно від того, якими нормами керувався відповідач, надаючи відповідь на заяви позивача, це не впливає на його процесуальний статус, а відтак і на те, що його дії і рішення за результатами розгляду цієї заяви можуть бути оскаржені лише за правилами і в порядку, визначеному КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 705/406/18 (№ 11-1199апп18), від 27 березня 2019 року у справі № 818/1421/18 (№ 11-1476апп18), від 13 березня 2019 року у справі № 813/1596/18 (№11-1478апп18), від 21 серпня 2019 року у справі № 160/7546/19 (№ 11-294апп19), яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд також зауважує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 802/1335/17-а, лише у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, з метою реалізації її права за статтею 13 ЄКПЛ, а також з урахуванням того, що в даній ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Крім цього, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Також при розгляді даної справи суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/15154/17 від 02.02.2022.

Спір у цій справі виник, зокрема, у зв`язку з протиправною, на переконання позивача, бездіяльністю Головного управління Національної поліції у Львівській області у відмові призначити службове розслідування щодо дій слідчої у межах кримінального провадження № 0001486, де позивач є представником потерпілої - доньки, і слідча не вчиняла процесуальних дій у межах кримінального провадження, і за результатами проведення такого прийняла постанову про закриття кримінального провадження, яку скасовано ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/3319/22. Суд зазначає, що законність процесуальних дій слідчого, вчинених при проведенні досудового розслідування у конкретній справі не може перевірятися за межами передбаченого кримінальним процесуальним законом процесуального контролю, так як і законність процесуальних актів слідчого здійснюється в межах кримінального процесуального законодавства.

Правомірність процесуальних дій, проведених у межах кримінального провадження, яке не припинено, підлягає перевірці судом у порядку кримінального судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із скаргою/клопотанням від 27.05.2022 у якій вказав про те, що слідча у межах кримінального провадження № 0001486 ОСОБА_2 не вчиняє слідчих дій, визначених процесуальним законодавством та необхідних, на думку позивача, для повного досудового розслідування у межах цього провадження. При цьому зазначив, що у зв`язку з винесенням слідчою постанови від 19.04.2022 про закриття кримінального провадження №0001486 від 11.05.2020, яку скасовано ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/3319/22, позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 748,00 грн.

Таким чином, враховуючи вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові № 826/15154/17 від 02.02.2022 та той факт, що на момент звернення позивача зі скаргою до відповідача кримінальне провадження № 0001486 не було закрито, даний спір не є публічно-правовим і не належить до адміністративної юрисдикції.

Оскільки спір у цій справі виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, бездіяльністю слідчої Головного управління Національної поліції у Львівській області, вчиненої у межах кримінального провадження № 0001486, перевірка правомірності таких діянь з огляду на положення пункту 2 частини другої статті 19 КАС України знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому КПК України. Також суд звертає увагу на те, що відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 748,00 грн також пов`язане із вчиненням, на переконання позивача, протиправних дій вищезазначеною слідчою Кільчицькою О. С.

Отже, в межах спірних правовідносин, що виникли внаслідок дій/бездіяльності слідчого щодо проведення слідчих дій за заявою позивача, позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а предмет перевірки у цій справі виходить за межі повноважень суду адміністративної юрисдикції. При цьому суд зазначає, що вимоги позивача, заявлені у цьому позові, мають бути розглянуті в межах кримінального судочинства, а не адміністративного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу судового збору у сумі 992,40 грн, сплаченого відповідно до квитанції № 0.0..1 від 21.10.2022.

З огляду на висновки суду про закриття провадження у справі з Державного бюджету України позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007 м. Львів пл. Генерала Григоренка 3; код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення шкоди закрити.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку кримінального судочинства. Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

3. Повернути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу про закриття провадження у справі суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Суддя Р.П. Качур