Справа № 360/1466/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року справа №360/1466/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Сімейка Артура Миколайовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 р. у справі № 360/1466/22 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом адвоката Пихтіна Клима Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И В:

18 травня 2022 року адвокат Пихтін К.В. в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, представник позивача) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач), відповідно до якої позивач просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 30.04.2022 року №800 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ГУНП в Луганській області в частині застосування до майора поліції ОСОБА_1 (0120507), начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області від 03.05.2022 року №206 о/с По особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0120507), начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та допустити до негайного виконання рішення суду у цій частині; стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення зі служби в поліції по день ухвалення рішення суду та допустити до негайного виконання рішення суду в цій частині у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскарженими наказами позивача звільнено зі служби з поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03.05.2022, чим, на думку позивача, порушено його право на продовження публічної служби в органах поліції, оскільки його протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Обґрунтовуючи накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції відповідач у наказі від 30.04.2022 № 800 посилається на недотримання позивачем вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію, п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України №1179 від 09.11.2016.

На думку позивача, зі змісту положень зазначених вище нормативно-правових актів не вбачається, що поліцейський обмежений у свободі пересування та виїзді за межі певної адміністративно-територіальної одиниці у вільний від несення служби час. Таких заборон не містить і наказ начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 №508 Про відрядження, на який посилається відповідач. Крім того зміст цього наказу позивачу не був відомий на момент його видання, копію наказу отримав представник позивача на адвокатський запит.

Позивач зазначає, що його було відряджено для несення служби до Луганської області відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 року №508, та щоденно, по вісім годин на добу без вихідних та святкових днів з 26 лютого 2022 року, він ніс службу у складі зведеного загону ГУНП в Луганській області на території м. Сєвєродонецьк Луганської області та постійно виконував покладені на нього обов`язки, що підтверджується копією Книги служби нарядів зведеного загону ГУНП в Луганській області. У службовий час позивач самовільно ніколи не залишав місце несення служби.

19 квітня 2022 року у вільний час після нічної зміни, звільнившись з чергування, перебуваючи після наряду на відпочинку, він тимчасово виїхав до м. Бахмут Донецької області в особистих справах для придбання продуктів харчування та засобів особистої гігієни, після чого повернувся до місця несення служби в той же день. Також позивач зауважує, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює порядок несення служби поліцейськими, не встановлено жодних обмежень на пересування поліцейського у позаслужбовий час. Крім того, позивача не було повідомлено і не доведено належним чином про необхідність інформування прямого або безпосереднього керівника про виїзд за межі Луганської області.

Зауважує, що в оскаржуваних наказах не обґрунтовано підстави застосування до позивача найбільш суворого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, не враховано жодних обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

На підставі викладеного, вважає прийняті відповідачем накази протиправними та такими, що порушують права позивача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 р. у справі № 360/1466/22 у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позивача, викладеним в позовній заяві.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Попаснянським РВУДМС України у Луганській області 22.03.2016, копією картки платника податків та копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 22.06.2015, які додані до позову.

Наказом ГУНП в Луганській від 16.12.2021 № 455 о/с, майора поліції ОСОБА_1 (0120507) призначено начальником відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, з 16.12.2021.

24.02.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

З 24.02.2022 по кінець червня 2022 року на території Луганської області, зокрема у м. Сєвєродонецьку, постійно мали місце бойові дії, обстріли, руйнування житлових та адміністративних будинків, інфраструктури, вживалися заходи з надання гуманітарної допомоги та евакуація цивільного населення, що є загальновідомим фактом, який постійно на протязі цього часу висвітлювався засобами масової інформації і сумніву у суду не викликає.

25.02.2022 наказом начальника ГУНП в Луганській області № 505 від 25.02.2022 введено в дію план евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області та встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро. Про наявність такого наказу зазначено у висновку службового розслідування і цей факт визнають сторони.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 Про відрядження на виконання вимог Закону України Про Національну поліцію, з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства, під час дії військового стану, майора поліції ОСОБА_1 (0120507) начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області відряджено для несення служби до Луганської області з 25.02.2022 до особового розпорядження зі зброєю.

Пунктом 3 вказаного наказу підполковника поліції ОСОБА_2 (0065100), начальника Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, також відрядженого для несення служби до Луганської області, призначено старшим групи, визначено провести відповідний інструктаж групи.

Цей факт підтверджено копією наказу, що додана до відзиву.

Сторони визнають ту обставину, що позивач 25.02.2022 прибув і до 19.04.2022 ніс службу на території Луганської області з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства, під час дії військового стану на виконання наказу ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 Про відрядження. Тому аргументи сторони позивача, що зміст цього наказу позивачу був невідомий і з копією наказу він ознайомився лише після отримання її представником позивача на адвокатський запит, суд визнає незмістовними.

Згідно з листом Луганського управління ДВБ НПУ від 19.04.2022 № 284/42-12/03-2022, копія якого додана відповідачем до відзиву, ГУНП в Луганській області було повідомлено про факт можливого незаконного вивезення алкогольної продукції з місця ведення активних бойових дій, а саме з м. Сєвєродонецьк, Луганської області до м. Бахмут, Донецької області окремими працівниками Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області. В листі, зокрема, зазначено, що під час проведення перевірки отриманої інформації та вжитими заходами, на блокпосту, розташованому на автодорозі Лисичанськ-Бахмут Донецької області, були зупинені транспортні засоби марки FORD Tranzit, н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні) та MAZDA, н.з. НОМЕР_5 (на синьому фоні), в яких перебували поліцейські Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, зокрема начальник кримінальної поліції майор поліції ОСОБА_1 . В ході проведення огляду зазначених транспортних засобів було встановлено, що в автомобілях знаходилась алкогольна продукція, кількістю 4002 пляшки (горілка, коньяк) різноманітних марок, походження якої працівники поліції Сєвєродонецького РУП пояснити не змогли, а також працівники поліції не змогли надати аргументовані відповіді щодо підстав їх перебування на території Донецької області та мети їх руху. Вказаний факт було зареєстровано у ЄО Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області № 5014 від 19.04.2022 та на місце події викликано слідчо-оперативну групу. Відомості за вказаним фактом ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорськ внесенні до ЄРДР № 0000189 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Наказом ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716 Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії, копія якого додана по позову, за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників поліції ГУНП в Луганській області, а також можливого порушення ними службової дисципліни призначено службове розслідування в порядку письмового провадження та створено дисциплінарну комісію.

ОСОБА_1 ознайомився з вказаним наказом 21.04.2022, про що свідчить його особистий підпис у наказі.

Відповідно до висновку службового розслідування від 30.04.2022 начальником ГУНП в Луганській області, копія якого додана до відзиву, позивача та інших працівників поліції ГУНП в Луганській області було затримано 19.04.2022 на блокпосту, розташованому на автодорозі Лисичанськ-Бахмут на в`їзді до м. Бахмут Донецької області під час керування транспортними засобами марки FORD Tranzit, н.з. НОМЕР_4 (на синьому фоні) та MAZDA, н.з. НОМЕР_5 (на синьому фоні).

Згідно з довідкою ЦЗ ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 державний номерний знак НОМЕР_4 (на синьому фоні) належить службовому транспортному засобу ВАЗ-21041, а номерний знак НОМЕР_5 (на синьому фоні) службовому транспортному засобу OPEL OMEGA.

В письмових поясненнях начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції Мазура А.В. від 20.04.2022 та 22.04.2022, що надані під час службового розслідування, зазначено, що він та частина його підлеглих (на час надання пояснень) дислокуються у м. Сєвєродонецьку в приміщенні ІТТ № 1 ГУНП в Луганській області. 19.04.2022 на блокпосту в м. Бахмут Донецької області було зупинено його підлеглих, зокрема і ОСОБА_1 , які перевозили алкогольні напої в м. Бахмут на автомобілі, який перебуває у власності банківської установи, що надала його у користування органу поліції для виконання покладених на них посадових обов`язків. Про те, що вказані працівники поліції виїжджали в м. Бахмут йому було невідомо, про це вказані працівники поліції йому не доповідали. В подальшому, від вищевказаних працівників поліції ОСОБА_2 стало відомо, що алкогольні напої вони придбали у військовослужбовців, які начебто їх отримали від приватного підприємця за сприяння виїзду за межі області. Вищевказані працівники поліції перебували у нього в підпорядкуванні та виконували функції групи швидкого реагування щодо подій у м. Сєвєродонецьку та доставки осіб у групу фільтрації. Всі свої дії вони повинні були погоджувати з ним, у тому числі виїзд за межі дислокації підрозділу.

Цей факт підтверджено копією письмових пояснень ОСОБА_2 , доданих до відзиву.

Відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 20.04.2022 № 178 о/с позивача, майора поліції ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції, Головного управління національної поліції в Луганській області, на час проведення службового розслідування, з 20.04.2022. Підставою зазначено наказ ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716 Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії.

Наказом від 20.04.2022 № 729 припинено з 20.04.2022 відрядження до Луганської області для несення служби майора поліції ОСОБА_1 (0120507), начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Цей факт підтверджено копіями цих наказів, доданих до відзиву.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.04.2022, що надані під час службового розслідування, він 18.04.2022 без дозволу керівництва залишив межі Луганської області та був зупинений співробітниками Служби безпеки України на в`їзді до м. Бахмут, свою провину в тому, що він без дозволу виїхав за межі Луганської області визнає, інших протиправних дій, правопорушень він не вчиняв. Йому відомо, що він був відряджений до Луганської області на підставі наказу начальника ГУНП в Луганській області. Він визнає, що порушив службову дисципліну, а саме без дозволу керівника виїхав за межі Луганської області. На поставлені запитання щодо обставин затримання працівників поліції ГУНП в Луганській області на блокпосту у м. Бахмут, та яким чином та з яких підстав на транспортних засобах, які належать банківськім установам з`явились номерні знаки, які належать службовим транспортним засобам ГУНП в Луганській області, ОСОБА_1 відмовився відповідати, посилаючись на ст. 63 Конституції України. На поставлені запитання щодо обставин затримання працівників поліції ГУНП в Луганській області на блокпосту у м. Бахмут, та яким чином та з яких підстав на яких транспортних засобахїх було затримано, ОСОБА_1 відмовився відповідати посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Копія пояснень ОСОБА_1 додана до відзиву.

У суду відсутні підстави не приймати до уваги факт визнання своєї вини позивачем у скоєнні дисциплінарного проступку під час службового розслідування. В позові та відповіді на відзив позивач визнає, що 19.04.2022 він без дозволу керівника на автомобілі у власних справах покинув місце дислокації підрозділу та виїхав за межі Луганської області. В позові лише додатково повідомлено про те, що позивач вчинив такі дії у вільний від служби час, звільнившись з нічного чергування, тому, на його думку, мав право на вчинення таких дій без дозволу керівника. Тобто на час розгляду справи в суді змінилося ставлення позивача до вчинених дій, а дійсності фактів, викладених в письмових поясненнях, позивач не оспорює. Крім того позивач не зазначає жодних обставин, що могли б свідчити про те, що він визнав свою вину під тиском з боку членів дисциплінарної комісії тощо.

У висновку службового розслідування від 30.04.2022 обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , визнано усвідомлення своєї провини.

Дисциплінарна комісія звернула увагу на те, що порушення дисципліни відбулося в умовах воєнного стану, позивач залишив місце дислокації підрозділу без дозволу керівництва та без наявності поважних причин. Обставини, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності мали значний суспільний резонанс, відповідні публікації були розміщені в мережі Інтернет.

Відповідно до службової характеристики, що є в матеріалах службового розслідування, майор поліції ОСОБА_1 (0120507) начальник відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області врівноважений за характером, працездатний, колектив до нього ставиться з повагою, однак, він схильний приймати рішення без погодження з керівником, іноді особисті інтереси ставить вище службових.

Довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 13.06.2022 № 1878/111/19-2021 підтверджується, що позивач під час служби в органах поліції до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Згідно з пунктом 3 висновку службового розслідування, копія якого додана до відзиву, дисциплінарна комісія визначила: за особисту недисциплінованість, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію, п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконання вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 580 Про відрядження, щодо несення служби та виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану у Луганській області, що полягає у безпідставній відсутності за місцем несення служби та самовільному виїзду за межі території Луганської області без дозволу безпосереднього керівника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_2 , та не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 майора поліції ОСОБА_1 (0120507) начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнити зі служби в поліції.

30.04.2022 начальником ГУНП в Луганській області було затверджено висновок за результатами службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Луганській області від 19.04.2022 № 716, копія якого додана відповідачем до відзиву.

Наказом від 30.04.2022 № 204 скасовано відсторонення майора поліції ОСОБА_1 (0120507), від виконання службових обов`язків начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, на час проведення службового розслідування, з 30.04.2022.

Наказом від 30.04.2022 № 800 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ГУНП в Луганській області, копія якого додана до відзиву, за особисту недисциплінованість, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію, п. 1, 4, 5,13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконанні вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 04.04.2022 № 526 Про відрядження, щодо несення служби та виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану у Луганській області, що виразилось у безпідставній відсутності за місцем несення служби та самовільному виїзду за межі території Луганської області, без дозволу безпосереднього керівника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_2 , та не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, майора поліції ОСОБА_1 (0120507), начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Згідно з особистим підписом позивача, із наказом ОСОБА_1 ознайомився 03.05.2022.

Наказом ГУНП в Луганській області від 03.05.2022 № 206 о/с відповідно до Закону України Про Національну поліцію майора поліції ОСОБА_1 (0120507), начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч.1 п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03.05.2022 звільнено зі служби в поліції. Підставою видання наказу зазначено наказ ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 № 800.

Із наказом позивач ознайомлений 03.05.2022, про що свідчить його власноручна розписка. Цей факт підтверджено копіями наказів та розписки, наяних в матеріалах справи.

Спірними для сторін обставинами є саме обґрунтованість висновків службового розслідування про наявність в діях позивача дисциплінарного проступку (оскільки позивач наполягає на тому, що він 19.04.2022 у вільний час в особистих справах після звільнення з наряду покинув межі дислокації підрозділу і виїхав за межі Луганської області, тому не був зобов`язаний повідомляти про це безпосередньому керівнику, дисципліни не порушував, задачі служби виконував під час перебування у відповідних нарядах), а також наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, з урахуванням всіх обставин дисциплінарної справи позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Стаття 2 Закону №389 передбачає, що правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №389 в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються: 1) обґрунтування необхідності введення воєнного стану; 2) межі території, на якій вводиться воєнний стан, час введення і строк, на який він вводиться; 3) завдання військового командування, військових адміністрацій, органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо запровадження і здійснення заходів правового режиму воєнного стану; 4) завдання суб`єктам забезпечення цивільного захисту щодо приведення єдиної державної системи цивільного захисту, її функціональних та територіальних підсистем у готовність до виконання завдань за призначенням в особливий період; 5) вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; 6) інші питання, що випливають із цього Закону.

24.02.2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом, зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з пунктом 3 указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (Закону №389).

В зазначеному указі Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 чітко визначено вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану, в тому числі свобода пересування (ст. 33 Конституції), трудові права громадян (ст.43 Конституції) та інші.

Згідно з вимогами частини першої статті 8 Закону №389 в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: - встановлювати (посилювати) охорону об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення, і вводити особливий режим їх роботи; - використовувати потужності та трудові ресурси підприємств, установ і організацій усіх форм власності для потреб оборони, змінювати режим їхньої роботи, проводити інші зміни виробничої діяльності, а також умов праці відповідно до законодавства про працю; - примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка; - встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України; - забороняти громадянам, які перебувають на військовому або спеціальному обліку у Міністерстві оборони України, Службі безпеки України чи Службі зовнішньої розвідки України, змінювати місце проживання (місце перебування) без дозволу військового комісара або керівника відповідного органу Служби безпеки України чи Служби зовнішньої розвідки України; обмежувати проходження альтернативної (невійськової) служби; - проводити евакуацію населення у разі виникнення або загрози виникнення надзвичайної ситуації, а також із зон збройних конфліктів (з районів можливих бойових дій) у безпечні райони; -запроваджувати у разі необхідності у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, нормоване забезпечення населення основними продовольчими і непродовольчими товарами; - та інші перелічені в цій нормі заходи.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Статтею 17 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 580).

Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону № 580 встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону № 580).

Судом встановлено, що 25.02.2022 наказом начальника ГУНП в Луганській області № 505 від 25.02.2022 введено в дію план евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області та встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро.

Наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 Про відрядження було прийнято рішення на виконання вимог Закону України Про Національну поліцію, з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства під час дії воєнного стану з 25.02.2022 до особового розпорядження зі зброєю відрядити для несення служби до Луганської області зокрема майора поліції ОСОБА_1 , начальника відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та інших працівників поліції. Пунктом 3 наказу №508 старшим групи поліцейських, які перебувають у м. Сєвєродонецьку, призначено начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковником поліції ОСОБА_2 .

Довідкою Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області від 14.06.2022 № 1221/111/34-2022 підтверджується, що в період часу з 26.02.2022 по 19.04.2022 начальник відділу кримінальної поліції Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області майор поліції ОСОБА_1 залучався до забезпечення охорони публічного порядку та інших поліцейських функцій під час запровадження воєнного стану у складі зведеного загону ГУНП в Луганській області. Відповідно до копії книги нарядів зведеного загону ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 кожного дня заступав у наряди такі як: автопатруль, піший патруль, слідчо-оперативна група, група швидкого реагування, група документування, група фільтрації, охорона об`єкту, гуманітарна допомога, зокрема 19.04.2022 - охорона ІТТ (в ніч). Копія зазначеної довідки надана відповідачем разом з відзивом.

Перебуваючи в складі групи поліцейських, відряджених для виконання певних завдань служби в межах Луганської області в період дії режиму воєнного стану, позивач виконував обов`язки служби відповідно до розпоряджень безпосереднього керівника ОСОБА_2 , які визначалися залежно від необхідності виконання певних завдань, вказаних у наказі ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 508 Про відрядження, а також гуманітарних заходів, до здійснення яких залучалися працівники поліції зазначеного підрозділу.

Таким чином, перелік нарядів, до яких заступав позивач, зазначений в довідці Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області від 14.06.2022 № 1221/111/34-2022, свідчить про те що, перебуваючи у відрядженні в період дії режиму воєнного стану, позивач виконував різні обов`язки служби, які не могли бути передбачені певною посадовою інструкцією, а також не відповідно певного трудового розпорядку, а згідно з певною службовою необхідністю, що об`єктивно існує у певний час, що є специфікою служби в особливий період, до несення якої залучався позивач. Тому, і місце знаходження позивача в період такого відрядження мало бути постійно відоме його безпосередньому керівнику, оскільки необхідність залучення працівників до тих чи інших заходів в умовах постійних обстрілів населених пунктів Луганської області була непередбачуваною.

Тому і позивач і його безпосередній керівник ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях підтвердили той факт, що позивачу відома була наявність обов`язку під час несення служби в режимі воєнного стану повідомляти безпосереднього керівника про місце свого перебування, а також питати дозволу в безпосереднього керівника у разі наявності службової необхідності або поважних причин для залишення місця постійної дислокації підрозділу.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За змістом частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативноправових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативноправових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва

В силу частини першої статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580).

Законом України Про дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Пунктом 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського зокрема безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Згідно із частинами першою та другою статті 2 Дисциплінарного статуту за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських. Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

В свою чергу частиною першою статті 4 Статуту передбачено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Приписами частини другої статті 4 Статуту визначено, що наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.

Згідно із частиною третьою статті 4 Статуту наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. При цьому, частиною першою статті 5 Статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, зокрема, наступні обставини.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022 та Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

З 24.02.2022 на території Луганської області, у тому числі у м. Сєвєродонецьку, відбувалися бойові дії, і саме в зазначеному місці позивач повинен був забезпечувати виконання службових завдань відповідно до наказу від 25.02.2022 № 508. Позивача було відряджено до Луганської області зазначеним наказом з метою охорони публічного порядку, надання допомоги населенню, виявлення ворожих ДРГ, недопущення фактів мародерства, під час дії військового стану з 25.02.2022.

Відповідно до наказу від 25.02.2022 № 508, старшим групи поліцейських, які перебувають у м. Сєвєродонецьку, було призначено ОСОБА_2 , згідно з пояснень якого встановлено, що працівники поліції, зокрема і ОСОБА_1 , перебували у нього в підпорядкуванні та виконували функції групи швидкого реагування по подіям у м. Сєвєродонецьку та доставки осіб у групу фільтрації. Відповідно, всі свої дії позивач повинен був погоджувати з ним, у тому числі виїзд за межі дислокації підрозділу. Зазначена обставина визнана також і позивачем у письмових поясненнях, наданих в ході службового розслідування.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами службового розслідування доведено скоєння позивачем дисциплінарного проступку, який полягає у самовільному без дозволу безпосереднього керівника залишенні місця дислокації підрозділу в умовах воєнного стану, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, є необґрунтованими. Позивач визнав, що вчинив такі дії в особистих цілях, про наявність поважних причин для виїзду за межі Луганської області ані відповідачу під час здійснення службового розслідування, ані суду під час розгляду справи не повідомив, отже вчинив такі дії всупереч інтересам служби та визначеним в наказі про відрядження службовим завданням.

Вищезазначені дії позивача, правильно кваліфіковані відповідачем як порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України Про Національну поліцію, п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, не виконання вимог наказу начальника ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 580 Про відрядження щодо несення служби та виконанні службових обов`язків, в умовах воєнного стану у Луганській області, що полягає у безпідставній відсутності за місцем несення служби та самовільному виїзді за межі території Луганської області без дозволу безпосереднього керівника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області полковника поліції ОСОБА_2 , та не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022. Саме за вказані дії до позивача відповідачем застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до частини 9 статті 20 Статуту застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Згідно з вимогами частин 7-8 статті 19 Статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Щодо пропорційності дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції фактичним обставинам скоєного проступку суд наголошує, що імперативних обмежень щодо встановлення того чи іншого виду дисциплінарної відповідальності, чинні нормативно-правові акти не містять. В той же час, визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, який вільний у виборі останнього.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі № 360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20.12.2019 по справі № 804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

В межах спірних правовідносин, враховуючи встановлені в ході службового розслідування, а також під час розгляду справи судом обставини скоєного позивачем під час дії воєнного стану дисциплінарного проступку, суд першої інстанції дійшов висновку про співмірність застосованого дисциплінарного стягнення вчиненому проступку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відмовив у задоволені позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Луганській області від 30.04.2022 № 800 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ..

Оскаржуваний наказ від 03.05.2022 року №206 о/с По особовому складу прийнято на реалізацію наказу від 30.04.2022 № 800, є похідним від останнього, тому позовні вимоги про його скасування та поновлення позивача на службі також є безпідставними та необґрунтованими, в задоволенні яких слід відмовити.

Доводи позивача про те, що не можуть братися до уваги відомості, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд оцінює критично, оскільки згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами частин 1-2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що службове розслідування призначене та проведене стосовно позивача за наявності визначених чинним законодавством підстав з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку його проведення. Висновки зазначеного службового розслідування про наявність в діях позивача дисциплінарного правопорушення у вигляді не виконанні службових завдань з метою забезпечення відповідних заходів в умовах воєнного стану необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та забезпечення необхідних завдань працівниками поліції відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, отже є обґрунтованими і законними.

Оскільки судом встановлено обґрунтованість та правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення дисципліни, та порушень процедури реалізації наказу про накладення дисциплінарного стягнення не встановлені, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог даного адміністративного позову в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача Сімейка Артура Миколайовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 р. у справі № 360/1466/22 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 р. у справі № 360/1466/22 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко