Справа № 545/73/23
Суддя: Харабадзе К. Ш.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 545/73/23

Номер провадження № 2-а/545/47/23

позивач ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

відповідач Управління патрульної поліції у Полтавській області (місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул.. Європейська, 164)

відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції у Полтавській області Гаращенко Антон Русланович (місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул.. Європейська, 164)

третя особа Департамент патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2022 року, приблизно в 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAF СЕ 75, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський, у Полтавському районі, Полтавської області. На блокпосту в районі м. Полтава був зупинений працівником поліції. Після його зупинки, коли ОСОБА_1 вийшов із салону автомобіля, працівник поліції пред`явив вимогу про те, що ОСОБА_1 на підставі інформаційного порталу Національної поліції не має права керувати транспортним засобом, та склав постанову про адміністративне правопорушення за ст.126 ч.2 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляв інспектору, що він не порушував Правила дорожнього руху України і про те, що він не має право керувати транспортними засобами, вперше чує і йому ніхто не повідомляв і не ознайомлював його, що існує якийсь документ про заборону керувати йому транспортними засобами, і просив його ознайомити з даними документами, щоб їх оскаржити, так як доступу до інформаційного порталу Національної поліції у позивача нема, а керував автомобілем на підставі водійського посвідчення серії НОМЕР_2 від 18.01.2003 року, яке було у нього вилучено незаконно. Вважає, що дії поліцейського є протиправними, а постанова про вчинення їм адміністративного правопорушення є незаконною. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на наявність умислу ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме про те, що ОСОБА_1 знав про документи про заборону йому керувати транспортними засобами, що останній ознайомлений із даними документами, та отримував копію цих документів після їх винесення, від так він не мав можливості оскаржити їх у встановленому законом порядку. На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову серія БАБ № 206793 від 28.12.2022 року, в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , поліцейським Управління Патрульної поліції у Полтавській області; закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень..

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в наданому суду відзиві на адміністративний позов вказала, що 28.12.2022 о 10 год. 40 хв., на а/д М03, Київ- Харків-Довжанський, 345 км, на пункті пропуску (блок пості) поблизу с. Копили, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF CF 75, номерний знак НОМЕР_3 не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив статтю 15 Закону України «Про дорожній рух» та постанову КМУ № 340 від 08.05.1993 року. Відповідно до ст. 15 « Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Відповідно до статті 15 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС яким користувався поліцейський під час розгляду справи та яким встановлюється, що ОСОБА_1 позбавлений права керування Комінтернівським районним судом м. Харкова з 29.06.2011 по 29.09.2011 та не набув нього права після закінчення терміну позбавлення. До постанови в якості доказу долучені відеозапис із нагрудної відеокамери (бодікамери) патрульних № 470045 по факту спілкування з водієм та розгляду справи. На адресу Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Харківській області № 6341 було направлено запит щодо позбавлення права керування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 всіма виданими транспортних засобів та чи поверталося посвідчення водія ОСОБА_2 після закінчення терміну позбавлення права керування та складання теоретичного та практичного іспиту. Щодо посилань позивача на неправомірні дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу на блокпосту, зазначила, що 28.12.2022 року поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_3 разом з поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Моргуновим К. В., заступили на чергування, згідно розстановки нарядів. О 10 год. 40 хв. 28.12.2022 року поліцейським було зупинено транспортний засіб DAF CF 75, номерний знак НОМЕР_3 .

Від 24.02.2022 по всій території України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, а отже вступає в силу постанова Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2022. Відповідно до п. 10 вище вказаної постанови працівники можуть зупиняти транспортні засоби, які здійснюють рух через блокпости, контрольні пункти в`їзду-виїзду та мають право перевіряти документи. Відповідно до п. 5 вище вказаної постанови право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Відповідно до п. 7 постанови уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус (статус водія) особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. Оскільки блокпост є територією де діє спеціальний режим та позивач перебував в статусі водія, отже як водій повинен був надати для перевірки документи згідно п. 2.1 ПДР України. Також зазначила, що у автомобіля DAF CF 75, номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 під час руху не працював задній лівий покажчик повороту, про що було повідомлено під час зупинки транспортного засобу на блок посту. Даний факт підтверджується матеріалами відеофіксації. Отже, враховуючи вище зазначене, жодних порушень з боку поліцейського щодо зупинки транспортного засобу Позивача здійснено не було. Під час перевірки ОСОБА_1 по Інформаційному порталу Національної поліції України (ІПНП) з`ясувалося, що Позивач був позбавлений права керування усіма видами транспортних засобів відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова на 3 (три) місяці з 29.06.2011 по 29.09.2011 року та не набув цього права після завершення строку позбавлення. Крім того, також з`ясувалося, що Позивача уже притягували до адміністративної відповідальності за вчинене адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 про нові обставини у справі, а саме, що на Позивача буде складено протокол за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 121 та постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а також вилучено посвідчення водія. На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст.. 63 Конституції України, ст.. 268 КУпАП, що підтверджується також підписом гр. ОСОБА_1 у відповідній графі постанови про адміністративне правопорушення. Позивачу дуло надано право скористатися правовою допомогою. Позивач у телефонному режимі консультувався з адвокатом, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського. Таким чином, поліцейським було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи. Відтак, виносячи постанову, поліцейський законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушив жодних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та своїми діями під час розгляду справи сприяв реалізації прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності в повній мірі. Після винесення постанови поліцейський ознайомив позивача зі змістом постанови, роз`яснив положення статей 307, 308, 289 КУпАП. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Адміністративна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому § 2. Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Глави 11. Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, брав участь через свого представника адвоката Овчаренка С.М., який у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції у Полтавській області Гаращенко А.Р. у судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти позову заперечує.

Представник відповідача УПП у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третьої особи Департаменту патрульної поліції Дужик В.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила в позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріалами справи та доводи адміністративного позову, доходить до такого.

Судом встановлено, що постановою серії ААД № 384863 від 28.12.2022 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 28.12.2022 о 10 год. 40 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський, 345 км, на пункті пропуску (блок пості) поблизу с. Копили, керував транспортним засобом DAF CF 75, номерний знак НОМЕР_3 , не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.96 КАС України передбачено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Указом Президент України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2021 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно п. 5 зазначеної Постанови право на проведення перевірки документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 7 вказаної Постанови уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, у випадках, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом.

Згідно ст.. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває у розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріпленого вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований і іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну території України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережу.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121,статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган, посадова особа виносить постанову по справі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 2 цієї статті, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -ПДР).

Згідно п.1.1 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.1 (а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог ПДР відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП не надав доказів, які б підтверджували факт події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Під час розгляду справи судом не встановлено факту обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами. З долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, також не вбачається вказаного факту. До того ж, як встановлено судом, посвідчення водія у позивача до подій 28.12.2022 не вилучалося, було наявне у водія та з відеозапису вбачається, що воно було пред`явлено інспектору при зупинці транспортного засобу. Суд враховує доводи представника відповідача та третьої особи, що постановою Комінтернівським районним судом м. Харкова 29.06.2011 року було прийнято постанову, якою було притягнуто ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, і що в постанові зазначено, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи в суді належним чином, однак суд при цьому звертає увагу на те, що при цьому стаття 9 КУпАП визнає адміністративним правопорушенням (проступком) саме протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність особи, та на те, що на запит відповідача Комінтернівським районним судом м. Харкова було надано відповідь від 07.02.2023, що суд не має можливості надати копії документів, що підтверджують отримання ОСОБА_1 даної постанови, та копії матеріалів справи, що підтверджують його обізнаність у зв`язку із знищенням справи за закінченням строку зберігання.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що існують правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

При цьому суд зазначає, що з урахуванням характеру правовідносин представництва, діє презумпція добросовісності дій представника, яка в контексті обставин справи виявляється в тому, що обізнаність представника про винесення судового рішення, свідчить про обізнаність сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області, поліцейського взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції у Полтавській області Гаращенко Антон Русланович, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 206793 від 01.09.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

відповідач Управління патрульної поліції у Полтавській області (місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул.. Європейська, 164)

відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції у Полтавській області Гаращенко Антон Русланович (місцезнаходження за адресою: м. Полтава, вул.. Європейська, 164)

третя особа Департамент патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3)

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ