Справа № 560/11700/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11700/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бердоус Ю. М.,

представника позивача: Якубовської Т.В.,

представника відповідача: Калужської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2021 року позивач, ТОВ "Нейл", звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (відповідача), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року в розмірі 80724,00 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.02.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що наведені в акті перевірки позивача від 20.04.2021 № 2014/22-01-07-03/21336490 висновки є припущеннями за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку, у зв`язку з чим прийняте на підставі вказаного акту податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року в розмірі 80724,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що за результатами проведеної перевірки складено акт №2014/22-01-07-03/21336490 від 20.04.2021, на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року в розмірі 80724,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що втрати в межах норм слід вважати такими, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, що виключає застосування положень підпункту г пункту 198.5 статті 198 ПК України.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейл" відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване 26.04.1994 Хмельницькою райдержадміністрацією, номер запису про державну реєстрацію - 0000671, код ЄДРПОУ - 21336490.

Основні види економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл": 25.93 - виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (основний); 24.34 - холодне волочіння дроту; 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейл" зареєстроване платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер платника податків 59.

Посадовими особами відповідача в період з 05.04.2021 по 13.04.2021 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл", ПН 21336490 податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 20.04.2021 № 2014/22-01-07-03/21336490 яким встановлено наступні порушення податкового законодавства:

1) п. 44.1 ст. 44, абз. г) п. 198.5 ст. 198, абз. в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 із змінами і доповненнями ТОВ "Нейл" завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації) за січень 2021 року в сумі 80724 грн.

2) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 ТОВ "Нейл" не складено 31.01.2021 та в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровано податкову накладну на суму постачання 403618 грн., ПДВ на суму 80724 грн.

За результатами проведеної перевірки та складеного акту перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року в розмірі 80724,00 грн.

Позивач не погодившись із винесеним податковим повідомленням - рішенням оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України.

ДПС України розглянувши скаргу ТОВ "Нейл" на податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № своїм рішенням від 06.08.2021 №1817016/99-00-06-01-02-06 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишила за без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 24.05.2021 № звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі -ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до 198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України, платник податку зобов`язаний на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, положеннями ПК України визначено право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту виникає у платника - замовника робіт на підставі податкової накладної, складеної з дотриманням норм податкового законодавства та зареєстрованої в ЄРПН платником податку - виконавцем таких робіт на такого покупця за фактом здійснення господарської операції з постачання робіт на дату «першої події», показники якої відповідають первинним (бухгалтерським) документам, складеним за такою господарською операцією. Отже належним чином складена та зареєстрована податкова накладна є обґрунтованою підставою для формування податкового кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" встановлено, що позивачем не нараховані податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 80724,00 грн. за товарно-матеріальними цінностями, під час придбання яких суми ПДВ були віднесені до складу податкового кредиту, використання яких в межах господарської діяльності платника податку не підтверджено документально, а саме відповідачем не встановлено документального підтвердження технологічних втрат підприємства від виробництва дроту та цвяхів за січень 2021 року в обсязі 9418,89 кг на суму 403618 грн., а саме: обсяги (вартість утворення), оприбуткування, зберігання та утилізація.

При цьому ТОВ «Нейл» здійснює господарську діяльність із виробництва цвяхів, що відповідає основному виду господарської діяльності товариства згідно КВЕД 2010, який зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не заперечується зокрема і відповідачем.

Також, з матеріалів справи слідує, що сировиною для виробництва цвяхів є катанка, що придбавається ТОВ «Нейл» та обліковується на рахунку 201 «Сировина та матеріали», з якої спершу виготовляється дріт (напівфабрикат), який оприбутковується на рахунку 25 «Напівфабрикати». В подальшому, з дроту (напівфабрикату) виготовляються цвяхи, що обліковуються по рахунку 26 «Готова продукція». Виробнича собівартість виготовленої продукції акумулювалась на рахунку 23 «Виробництво» із використанням «транзитних» рахунків 8-го класу, використання яких передбачено обліковою політикою підприємства. Даний факт не заперечується контролюючим органом, та підтверджується посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки.

Згідно даних бухгалтерського обліку позивача, протягом січня 2021 року для виготовлення дроту ТОВ «Нейл» використано катанку у загальній кількості 385 803,85 кг на суму 7847694,98 грн. (в т.ч. катанку діаметром 5,5 мм у кількості 339 038,774 кг по ціні 20,35 грн. на загальну суму 6898382,20 грн. та катанку діаметром 6,5 мм у кількості 46 765,080 кг по ціні 20,30 на загальну суму 949 312,78 грн.).

В регістрах обліку такі операції відображено за Д-т рахунку 23 «Виробництво» та К-т рахунку 201 «Сировина та матеріали». В результаті виробничого процесу було отримано 383 122,00 кг дроту. В регістрах обліку такі операції відображено за Д-т рахунку 25 «Напівфабрикати» та К-т рахунку 23 «Виробництво».

Для виробництва цвяхів було використано дріт власного виробництва у кількості 391 826,068 кг. та 25970,426 кг придбаного дроту.

В регістрах обліку такі операції відображено за Д-т рахунку 23 «Виробництво» та К-т рахунку 25 «Напівфабрикати» (201 «Сировина та матеріали»).

В січні 2021 року виготовлено та оприбутковано цвяхів в кількості 400523,456 кг.

В регістрах обліку такі операції відображено за Д-т рахунку 26 «Готова продукція» та К-т рахунку 23 «Виробництво».

Тобто, списання Товариством катанки (напівфабрикатів) та оприбуткування напівфабрикатів (готової продукції) підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів за типовою формою М-11, накладними на оприбуткування готової продукції, та обліковими регістрами по рахунках 20 «Запаси», 23 "Виробництво№, 25 «Напівфабрикати», 26 «Готова продукція» за січень 2021 року.

Отже, з доданих до матеріалів справи доказів судом встановлено, що позивач використав у своїй господарській діяльності, а саме для виробництва 383122 кг дроту (загальна собівартість якого склала 8139912,89 грн) катанку загальною кількістю 385803,85 кг (вартість сировини без ПДВ складає 7847694,98 грн.). Технологічні втрати виробництва дроту склали 2681,854 кг (385803,854 кг. - 383122 кг.). Даний факт також підтверджено висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №26 від 09.11.2021.

Крім того встановлено, що експертом у висновку судово-економічної експертизи №26 від 09.11.2021 зазначено, що за даними норм виходу дроту з матеріалу - катанки, що затверджені в ТОВ «Нейл», технологічні втрати виробництва складають 7 кг катанки на 1 тонну дроту, таким чином, на виготовлення в січні 2021 року дроту в кількості 383,122 тонн (383122 кг./1000) технологічні втрати згідно норми становлять 2681,854 кг (7кг/383,122 тн.). За даними бухгалтерського обліку технологічні втрати склали аналогічну суму - 2681,854 кг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем документально підтверджено врахування технологічних втрат при виробництві дроту в межах затверджених норм. Списання Товариством катанки та оприбуткування напівфабрикатів підтверджується належним чином оформленими первинними документами (накладними вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів за типовою формою М-11, накладними на оприбуткування напівфабрикатів, обліковими регістрами по рахункам 20 «сировина та матеріали», 23 «Виробництво», 25 «Напівфабрикати» за січень 2021.

Окрім того, встановлено, що ТОВ «Нейл» використовує сировину - дріт різних діаметрів, на виробництво цвяхів різного розміру позивачем використано 417067,94 кг дроту (25970,426 кг + 391097,514 кг), дріт в кількості 728,554 кг використано для обв`язки цвяхів при пакуванні.

За даними оборотно-сальдової відомості по рахунку 26 "Готова продукція" всього за січень 2021 року виготовлено 400523,456 кг цвяхів різного діаметру та довжини на загальну суму 10553189,01 грн.

За нормами п. 6 П(С) БО 9 готова продукція - це різновид запасів. Для узагальнення інформації про наявність та рух готової продукції підприємства Інструкцією №291 передбачено рахунок 26 "Готова продукція".

Позивачем надано до суду затверджені від імені технічного директора ТОВ «Нейл» норми використання дроту на виробництво цвяхів від 17.07.2018 та від 03.12.2020.

Таким чином, ТОВ «Нейл» використало для виробництва 400523,456 кг цвяхів різного розміру (загальна собівартість яких склала 10553189,01 грн.) дріт загальною кількістю 417067,94 (вартість сировини без ПДВ складає 8566959,20 грн.), в тому числі закуплений дріт (рахунок обліку 201) в кількості 25970,426 кг на загальну суму 522650,67 грн. та власно виготовлений дріт (рахунок бухгалтерського обліку 25) в кількості 391097,514 кг на загальну суму 8044308,53 грн. Дріт в кількості 728,554 кг на суму 15472,31 грн. використано на пакування готової продукції (цвяхів), що підтверджується актом на списання №31/01 від 31.01.2021.

Під час розгляду справи судом встановлено, та підтверджено судовим експертом у експертному висновку, що загальні технологічні втрати ТОВ «Нейл» при виробництві цвяхів склали 16544,484 кг (417067,94 кг - 400523,456 кг). Технологічні втрати в кількості 16544,484 кг відповідають затвердженим нормам на ТОВ «Нейл» (наказ №113 від 15.12.2011 Норми використання дроту на виробництво цвяхів, затверджені 03.12.2020).

Отже, позивачем документально підтверджено врахування технологічних втрат при виробництві цвяхів в межах затверджених норм.

Списання позивачем дроту та оприбуткування цвяхів підтверджується належним чином оформленими первинними документами (накладними вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів за типовою формою М-11, накладними на оприбуткування готової продукції - цвяхів, обліковими регістрами по рахункам 201 "сировина та матеріали", 23 "Виробництво", 25 "Напівфабрикати", 26 "Готова продукція", 801 "Витрати сировини й матеріалів" за січень 2021 року.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені у Національному положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», що затверджене наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999.

За правилами пункту 5 П(с)БО 16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

А відповідно до пункту 6 - витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Водночас, пунктами 7-8 П(с)БО 16 передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

В свою чергу, перелік витрат, які включаються до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) чітко визначений у пункті 11 П(с)БО 16.

Так, за даним положенням, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Виробнича собівартість продукції - це поточні витрати підприємства на виготовлення цієї продукції, які збираються за дебетом рахунка 23 "Виробництво".

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: 1)прямі матеріальні витрати; 2)прямі витрати на оплату праці; 3)інші прямі витрати; 4)змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

При цьому, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пункт 12 П(с)БО 16).

Тобто до складу виробничої собівартості (Дт 23, 91) включають лише витрати, які передбачені нормами та технологією виробництва, - у межах встановлених норм і нормативів. А ось наднормативні витрати на виробництво продукції, робіт, послуг (понад норми, нормативи, розцінки тощо) є витратами звітного періоду. Їх відносять на собівартість не виготовленої, а реалізованої продукції, робіт, послуг - Дт 901,903 (п. 11 П(С)БО 16).

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, у процесі виробництва можуть утворюватися відходи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали та предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості та не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення та від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Головною ознакою відходів є те, що вони втратили свої споживчі властивості. Тобто за ситуації, коли матеріали, що утворилися при виробництві продукції, можуть бути використані повторно у виробництві для тих самих цілей або ж продані на сторону за ціною початкового ресурсу, відходами вони не визнаються.

При цьому будь-які сировинні відходи поділяють на:

- нормативні - плановані підприємством відходи, без яких не обійтися при виготовленні продукції. Кількість їх утворення передбачається технологією виробництва;

- наднормативні - відходи, які перевищують установлені норми і виникають у зв`язку з порушенням технології виробництва, вимог нормативно-технічної документації на виробниче обладнання, недостатньою кваліфікацією робітників тощо.

Згідно з п. 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 р. № 2, зворотні відходи виробництва - це залишки сировини матеріалів, напівфабрикатів та інших видів матеріальних цінностей, що утворилися в ході виробництва продукції (робіт, послуг), втратили повністю або частково споживчі властивості початкового матеріалу (хімічні та фізичні) і через те використовуються з підвищеними витратами (зниженням виходу продукції) або зовсім не використовуються за прямим призначенням. Прикладами відходів виробництва можуть бути: металева стружка, обрубки металу, обрізки тканин дерев`яна стружка та обрізки тощо.

Відходи, реалізація та/або використання яких у виробничому процесі передбачається, активом не визнаються, оскільки підприємство не може отримати від них у майбутньому економічні вигоди (п. 2.13 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, п.5 П(С)БО 9 «Запаси»). Такі відходи іменують безповоротними.

Отже, на відміну від зворотних відходів, безповоротні відображаються в обліку лише кількісному вираженні. Безповоротні відходи - це втрати підприємства наявність яких можна відстежити лише на рівні аналітичного обліку.

Безповоротні відходи підлягають утилізації. Такі відходи списують на підставі акта списання, який складають у довільній формі.

Слід також зазначити, що втрати в межах норм слід вважати такими, що пов`язані із здійсненням господарської діяльності, що виключає застосування положень підпункту г пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Аналогічного підходу дотримувався Верховний Суд у постанові від 16 січня 2020 року у справі №320/6241/18.

Як встановлено судом першої інстанції, в процесі виробництва позивачем цвяхів утворилися технологічні втрати сировини.

При цьому, судовим експертом проведено аналіз зворотних відходів (металобрухту), який утворився при виготовленні цвяхів згідно затверджених норм від 03.12.2020. Всього за даними розрахунку при виробництві цвяхів утворилось 793,8 кг металобрухту.

Тобто, експертом зроблений висновок, що кількість металобрухту (зворотних відходів) ТОВ "Нейл" обчислена згідно норм виробництва склала 1176,959 кг (383,122 кг + 793,837 кг).

Згідно картки рахунку 209 «Інші матеріали», Акту оприбуткування брухту металевого від 31.01.2021 (типова форма М-4), Акту оприбуткування брухту металевого від 14.01.2021 (типова форма М-4) в січні 2021 року ТОВ «НЕЙЛ» оприбуткувало сталевий брухт (поворотні відходи) в кількості 1178,482 кг (500 кг + 678,482 кг), який утворився в процесі виробництва.

В бухгалтерському обліку оприбуткування брухту сталевого відображено наступним записом: Д-т рах.801 К-т рах.209 - методом сторно 1178,482 кг., на загальну суму 1976,33 грн.

Таким чином, позивачем документально підтверджено, що зворотні відходи (брухт металевий) оприбутковані ТОВ «Нейл» в межах встановлених норм.

Відповідно до видаткової накладної №5313750 від 14.01.2021, Акту приймання чорних (вторинних) металів від 14.01.2021, бухгалтерської довідки від 14.01.2021 сталевий брухт легковаговий в кількості 500 кг (брутто), розрахункова вага (нетто) 485 кг реалізований ПП «Еко Лайн» на загальну суму 2813 грн. без ПДВ.

Отже, за результатами вказаної експертизи зроблено висновок, що документально не підтверджується висновок Акту перевірки щодо відсутності оприбуткування на балансі ТОВ «Нейл» відходів зворотних та відсутності їх руху по рахунку 209 «Інші матеріали».

Також, згідно досліджених судом матеріалів справи та відповідно до проведеного судовим експертом дослідження встановлено, що позивачем складено «Відомість первинного обліку безповоротних відходів, утворених в процесі виробництва» за період січень 2019 - липень 2021, бухгалтерську довідку №82 від 31.01.2021 «Оприбуткування безповоротних відходів за січень 2021 р.», бухгалтерську довідка №84 від 31.01.2021 «Списання безповоротних відходів за січень 2021 р.», облік безповоротних відходів у яких значиться в метрах кубічних: оприбутковано безповоротних відходів - 25,25 м. куб., списано на утилізацію - 7,2 м. куб.

Згідно Акту захоронення відходів від 31.01.2021 ХКП «Спецкомунтранс» надано ТОВ «Нейл» послуги по схороненню відходів (в т.ч. побутових) в кількості 8 метрів кубічних. Технічним директором Таталюком В.В. складено службову записку відповідно до якої кількість переданих відходів для утилізації на ХКП «Спецкомунтранс» становить: побутові відходи - 0,8 м. куб., безповоротні відходи основного виробництва - 7,2 м. куб.

Отже, позивач спростував доводи відповідача та документально підтвердив технологічні втрати підприємства від виробництва дроту та цвяхів за січень 2021 року в обсязі 19418,89 кг на суму 403618,00 грн., а саме: обсяги (вартість) утворення, оприбуткування, зберігання та утилізації, а тому відсутні підстави для нарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 80724 грн. та відповідно складення та реєстрації зведеної податкової накладної на суму ПДВ 80724 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, висновки судово-економічної експертизи від 09.11.2021 №29 та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наведені в акті перевірки позивача від 20.04.2021 № 2014/22-01-07-03/21336490 висновки є припущеннями за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку, у зв`язку з чим прийняте на підставі вказаного акту податкове повідомлення-рішення від 24.05.2021 № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2021 року в розмірі 80724,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 квітня 2019 року (справа №826/1392/17), від 12 лютого 2020 року (справа №813/3577/13-а), від 20 березня 2020 року (справа №560/3956/18), від 2 липня 2020 року (справа №560/711/19), від 2 квітня 2020 року (справа №160/93/19), ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Також, Верховний Суд, у постановах від 05.09.2019 №814/3742/14 (№К/9901/19465/18), від 10.11.2020 №812/113/16 (№К/9901/36504/18) зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2023 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.