Справа № 380/14178/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343059 від 03 серпня 2022 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 03 серпня 2022 року № 343059 (далі також оскаржувана постанова) до нього застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає, що її винесено незаконно, а тому така підлягає скасуванню з огляду на таке. Необхідним елементом складу вказаного в оскаржуваній постанові порушення є вчинення його під час надання послуг з перевезення вантажу. У контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, необхідно відносити до категорії «інші документи, передбачені законодавством».

Позивач зауважує, що до позовної заяви додано протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 21 лютого 2020 року, а також протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 22 лютого 2022 року. Термін дії протоколу від 21 лютого 2020 року закінчився 21 лютого 2020 року, відповідно 22 лютого 2022 року виникла необхідність у здійсненні перевірки тахографа. У зв`язку з цим водій цього дня прямував у пункт сервісу тахографа для здійснення його перевірки та адаптації. На зазначене вказує і те, що у момент зупинки для перевірки 22 лютого 2022 року транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 не був завантажений товаром, водій не мав при собі товарно-транспортних накладних, а відтак транспортний засіб не використовувався для перевезення вантажу. Оскільки 22 лютого 2022 року водій транспортного засобу не надавав послуг з перевезення вантажу, а прямував до пункту сервісу тахографів з метою здійснення його перевірки, то відсутній склад правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Крім того, позивач стверджує, що не був присутнім під час розгляду справи про порушення, оскільки йому не було відомо, коли і де відбудеться її розгляд. Відтак позивач був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи про порушення, а також надати заперечення щодо оскаржуваної постанови.

Також позивач зазначає, що водію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 за фактом перевірки жодні документи, в тому числі й акт для ознайомлення чи підпису не надавалися. Тому, на думку позивача, має місце порушення процедури складення оскаржуваної постанови.

Позивач підсумовує, що його безпідставно притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та протиправно накладено оскаржуваною постановою адміністративно-господарський штраф.

З огляду на вищенаведене адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що орієнтований розрахунок суми судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складає 3000,00 грн. Докази понесення судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення та мав реальну можливість бути присутнім при її розгляді, а тому його твердження про порушення посадовими особами Укртрансбезпеки вимог Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567) не відповідає дійсності.

Відповідач зазначає, що водій мав можливість надати свої пояснення чи зауваження до складеного акта, в тому числі про факт нездійснення вантажних перевезень чи прямування до пункту сервісу тахографів, однак своїм правом не скористався, тому твердження позивача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач відзначає, що серед інших документів водій транспортного засобу при проведенні перевірки 22 лютого 2022 року надав посадовим особам Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну від 22 лютого 2022 року № 1-ТН. Сама по собі наявність товарно-транспортної накладної вже свідчить про те, що 22 лютого 2022 року позивач здійснював вантажні перевезення, тому твердження останнього про протилежне не відповідають дійсності.

Відповідач стверджує про те, що доводи позивача про невмотивованість оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки така виноситься на підставі акта про виявлені порушення, в якому повною мірою висвітлено, які документи були відсутні, та яка відповідальність передбачена за це.

Відповідач зауважує, що позивач фактично визнає, що станом на момент проведення перевірки протоколу адаптації тахографа, який би підтверджував справність останнього водієм транспортного засобу надано не було, такий документ є «іншим документом» в контексті статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та повинен бути пред`явлений особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Позивач подав до суду документи, які не було пред`явлено під час перевірки, однак подання їх у майбутньому не спростовує факту відсутності встановлених порушень, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач підсумовує, що доводи позовної заяви не підтверджують наявності порушень в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача, а оскаржувана постанова є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене у задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 14 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області належним чином засвідчені копії: акта перевірки від 22 лютого 2022 року № 311337; листа Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області від 11 липня 2022 року № 20333/33/24-22 та докази його вручення позивачу.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

22 лютого 2022 року о 13 год. 33 хв. (місце проведення перевірки автошлях М-06 Київ Чоп, 529 км + 300 м.) посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на перевірку від 21 лютого 2022 року № 011562 проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 311337 від 22 лютого 2022 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно зі змістом вказаного акту під час перевірки виявлено порушення статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та наказу МТЗУ № 385 від 24 червня 2010 року: перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.

03 серпня 2022 року начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Шульга Олександр, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343059, якою постановив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 ) адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 гривень за порушення: допущено перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону.

Позивач, уважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343059 від 03 серпня 2022 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне відзначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За змістом абзацу другого частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Частиною першою статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу вказаних положень статті 48 Закону № 2344-III слідує, що перелік документів, визначений зазначеною нормою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, не є вичерпним.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2) (далі Положення № 340).

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі ТЗ).

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Своєю чергою Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385:

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з положеннями пункту 1.4 Інструкції № 385 ПСТ пункт сервісу тахографів, спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг щодо установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання (резидентами України), що виконують передбачені ЄУТР функції «майстерні або механіка» та внесені Мінінфраструктури як компетентним органом з виконання ЄУТР до переліку уповноважених суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Пунктом 2.6 Інструкції № 385 визначено, що ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Пунктом 2.7 Інструкції № 385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з частиною 3 статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції, на думку суду, є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на вантажних автомобілях з повною масою понад 3,5 тонн, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічний підхід щодо застосування вказаних норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17, який з огляду на частину 5 статті 242 КАС України, враховується судом.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17 вказано, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24 червня 2010 року, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07 червня 2010 року.

Суд встановив, що в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 311337 від 22 лютого 2022 року відповідач зробив висновок про порушення позивачем статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та наказу МТЗУ № 385 від 24 червня 2010 року. Суть виявленого порушення полягає в тому, що на момент проведення перевірки перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

У позовній заяві позивач вказує, що термін дії протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 21 лютого 2020 року закінчився 21 лютого 2020 року, відповідно 22 лютого 2022 року виникла необхідність у здійсненні перевірки тахографа. У зв`язку з цим водій цього дня прямував у пункт сервісу тахографа для здійснення його перевірки та адаптації.

Суд відзначає, що вказана обставина жодним чином не спростовує факту відсутності у позивача саме при проведенні перевірки оформленого протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що й зафіксовано в акті № 311337 від 22 лютого 2022 року.

Адже частиною першою статті 48 Закону № 2344-ІІІ імперативно визначений обов`язок автомобільного перевізника, водія мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких вони виконують вантажні перевезення. А передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ відповідальність автомобільного перевізника настає за відсутність документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону саме на момент проведення перевірки.

Долучений позивачем до позовної заяви протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 22 лютого 2022 року суд до уваги не бере, оскільки такий не був пред`явлений посадовим особам Уктрансбезпеки при проведенні перевірки, відтак не спростовує факту допущеного порушення.

Твердження позивача про те, що у момент зупинки для перевірки 22 лютого 2022 року транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 не був завантажений товаром, водій не мав при собі товарно-транспортних накладних, а відтак транспортний засіб не використовувався для перевезення вантажу, суд оцінює критично, оскільки цю обставину заперечує долучена відповідачем разом з відзивом на позовну заяву товарно-транспортна накладна форми № 1-ТН від 22 лютого 2022 року, яка була надана посадовим особам Уктрансбезпеки водієм вказаного транспортного засобу при проведенні перевірки, що позивачем не спростовано.

Доводи позивача про те, що водію транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 за фактом перевірки жодні документи, в тому числі й акт для ознайомлення чи підпису не надавалися, відтак має місце порушення процедури складення оскаржуваної постанови, суд відхиляє, оскільки в акті в акті перевірки проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 311337 від 22 лютого 2022 року чітко зазначено про те, що водій з актом ознайомлений, від підпису та пояснення відмовився.

Щодо аргументів позивача про те, що з порушенням пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглянута без його участі суд враховує наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до пункту 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до абзацу першого пункту 29 Порядку № 1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Отже, розгляд справи про порушення за відсутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання можливий лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Як слідує з матеріалів справи відповідач листом № 20333/33/24-22 від 11 липня 2022 року «Про розгляд матеріалів справи про порушення законодавства» повідомив позивача про те, що 03 серпня 2022 року з 10:00 год. до 13:00 год за адресою Львівська область, місто Городок, вул. Львівська, будинок 659А/2 відбудеться розгляд справи № 368 про порушення законодавства про автомобільний транспорт (дата проведення перевірки 22 лютого 2022 року; місце проведення перевірки автошлях Київ-Чоп; проведено перевірку транспортного засобу марки МАN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; складено акт перевірки № 311337).

Зазначеного листа-повідомлення відповідач відправив позивачу на його адресу рекомендованим повідомленням про вручення (номер відправлення 656).

Згідно з даними відстеження АТ «Укрпошта» (трек-номер 656) листа-повідомлення про розгляд справи про порушення позивач отримав особисто 13 липня 2022 року.

Таким чином, позивач був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про порушення та мав можливість прибути до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, ознайомитися з матеріалами справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акту перевірки, заявити клопотання тощо.

Суд відзначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем пункту 26 Порядку № 1567.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про невиконання позивачем вимог, установлених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», в частині подання при проведенні перевірки визначених цією статтею документів.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено здійснення транспортним засобом позивача вантажних перевезень без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, оскаржувана постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343059 від 03 серпня 2022 року є правомірною, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області (вул. Львівська, 659 А/2, м. Городок, Львівська область, 81500) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2023 року.

Суддя Клименко О.М.