Справа № 440/7769/22
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 р. Справа № 440/7769/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2022, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 02.11.22 по справі № 440/7769/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати не нарахування та не виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області належної ОСОБА_1 довічної пенсії за вересень 2014 року не законним та протиправним;

- визнати не нарахування та не виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області належної ОСОБА_1 довічної пенсії за жовтень 2014 року не законним та протиправним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача, які полягали у ненарахуванні та невиплаті на його користь пенсії за вересень-жовтень 2014 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та не виплати належної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за вересень - жовтень 2014 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1603-2034 від 14.01.2015 (а.с. 8).

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років з 24.07.2002, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 10.12.2002.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

22.08.2014 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов запит пенсійної справи ОСОБА_1 від Пенсійного фонду Республіки Крим від 01.08.2014 № 2068/08-10 (а.с. 53), в якому викладено прохання направити пенсійну справу ОСОБА_1 для відновлення виплати пенсії по місцю фактичного проживання.

Відповідачем підготовлено лист від 26.08.2014 № 4461/03-23/1 про направлення пенсійної справи позивача (а.с. 54).

Відповідно до атестату про зняття з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання від 26.08.2014 №4461/03-23 позивачу пенсія виплачена по 31.08.2014 (а.с. 56).

Відповідно до розписки від 21.10.2014 ОСОБА_1 отримав особисто пенсійну справу № 68315 на 71 арк (а.с. 57).

В атестаті про зняття з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання від 21.10.2014 №5605/03-23 зазначено, що ОСОБА_1 пенсія виплачена по 31.08.2014 (а.с. 55).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті пенсії за вересень - жовтень 2014 року, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (налі-Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 52 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

За бажанням пенсіонера доставка пенсії може здійснюватися через підприємства зв`язку за місцем його фактичного проживання незалежно від реєстрації місця проживання.

Підстави для припинення виплати пенсії Законом № 2262-ХІІ не передбачені.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон № 1058-1V), виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду з таких підстав: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) у разі смерті пенсіонера; 3) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4) в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п. 4.12. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин), при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пп.пп. 2, 3 п. 2.1. Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.06.2002 № 11-2 (чинного до 03.02.2015 (надалі - Положення № 11-2), основними завданнями Управління є, зокрема: забезпечення призначення (перерахунку) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до пп. 5 п. 2.2. Положення № 11-2, Управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ).

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-XII, за змістом якої, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений положеннями ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених Законом.

Тобто, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV .

Предметом спору у цій справі є невиплата Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області пенсії позивачеві за вересень - жовтень 2014 року.

Як вже вище зазначалось, у зв`язку з надходженням 22.08.2014 запиту пенсійної справи ОСОБА_1 від Пенсійного фонду Республіки Крим від 01.08.2014 № 2068/08-10, відповідачем підготовлено лист від 26.08.2014 № 4461/03-23/1 про направлення пенсійної справи позивача.

Водночас пенсійна справа не була надіслана засобами поштового зв`язку у строк, передбачений п. 4.12. Порядку № 22-1 (не пізніше п`яти робочих днів), натомість була видана позивачу 21.10.2014, про що свідчить відповідна розписка наявна в матеріалах справи.

При цьому в атестаті про зняття з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання від 21.10.2014 №5605/03-23 зазначено, що ОСОБА_1 пенсія виплачена по 31.08.2014.

Отже, пенсійна справа позивача знаходилась в ГУ ПФУ в Полтавській області з 31.08.2014 по 21.10.2014, однак, виплата ОСОБА_1 пенсії за вересень - жовтень 2014 року не проводилася.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів пенсійного органу стосовно неможливості направлення пенсійної справи, оскільки приймання та пересилання поштових відправлень на територію АР Крим та в м. Севастополь призупинено з 29.03.2014 та зважаючи на те, що місце проживання позивача є тимчасово окупована територія України, відповідно до окремого доручення Пенсійного фонду України від 28.04.2014 № 11276/02-20 паперова пенсійна справа для подальшої виплати могла бути видана лише на руки, оскільки вказані обставини не є підставою для не виплати позивачу пенсії протягом періоду перебування пенсійної справи в Головному управління Пенсійного фонду в Полтавській області.

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не нарахування та не виплати належної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за вересень - жовтень 2014 року підлягає визнанню протиправною, відтак позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 по справі №440/7769/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило