Справа № 400/11976/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 р. справа № 400/11976/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаПівденного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056,

провизнання протиправною та скасування постанови від 13.10.2021 року № 306496

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивачка або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 13.10.2021 року № 306496 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8 500 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що до неї застосовано штраф як до суб`єкта господарювання, яким вона не є. Перевізником у спірних правовідносинах була інша особа. Відтак, позивачка вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята на підставі матеріалів, які складені без встановлення належного суб`єкта відповідальності. Окрім того, як зазначає позивачка, відповідачем порушено процедуру розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки розгляд справи проведено без участі позивачки. До того ж, про жодне порушення водієві не озвучувалось, актів та довідок не складалось, перевірку документів у водія та габаритно-ваговий контроль здійснював один співробітник управління Укртрансбезпеки, доказів використання сертифікованого обладнання відповідачем не надано. Крім того, чинним законодавством не передбачено надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечує та зазначає, що згідно акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про зважування, позивачкою допущено перевищення вагових обмежень. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній. Відповідач наголошує на обов`язку власника транспортного засобу, у разі його передачі в тимчасове користування, здійснити перереєстрацію, а водій під час перевезення вантажів зобов`язаний надавати до перевірки документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб.

Позивачка подала відповідь на відзив.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивачка є власницею транспортного засобу марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23.08.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 307037. В акті зафіксовано, що 23.08.2021 року на автодорозі М-05 Київ - Одеса 452 км + 811 м проведено перевірку транспортного засобу позивачки марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 .

Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

23.08.2021 року складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0055654, акт № 0063929 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування до акту № 0063929 від 23.08.2021 року.

За результатами перевірки 13.10.2021 року відповідачем винесено постанову № 306496 про застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Вказаною постановою вирішено стягнути з позивачки 8 500 грн. штрафу.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 13.10.2021 року № 306496 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивачки в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідальність за яке передбачена абзацом 14 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При цьому, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за перевезення вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник.

З акту від 23.08.2021 року № 0063929 судом встановлено, що під час вчинення порушення водієм ОСОБА_2 на транспортному засобі марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось транспортування вантажу згідно накладної № 117827 (дата не зазначена).

В матеріалах справи мається видаткова накладна № 117827 від 23.08.2021 року, подана як позивачкою, так і відповідачем, в якій значиться покупець фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - ФОП ОСОБА_3 ).

Окрім того, згідно товарно-транспортної накладної від 23.08.2021 року, яка надана позивачкою, автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_3 (який є також і замовником, і вантажоодержувачем), а вантажовідправником є ФОП ОСОБА_4 .

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Позивачкою на підтвердження того, що її помилково зазначено перевізником і вона таким не являється, до суду надано договір оренди транспортного засобу № 1101/21-1 від 11.01.2021 року. Цим договором позивачка передала у платне користування ФОП ОСОБА_3 транспортний засіб марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1

Згідно п. 4.1 договору, його укладено до 11.01.2022 року.

Також позивачкою надано акти наданих послуг № 3103/21-1 від 31.03.2021 року, № 3006/21-1 від 30.06.2021 року, № 3009/21-1 від 30.09.2021 року, на загальну кількість місяців: 9, загальна вартість наданих послуг 18 000 грн., а також квитанції № 1 від 31.03.2021 року (за І квартал 2021 року), № 1 від 30.06.2021 року (за ІІ квартал 2021 року), № 1 від 30.09.2021 року (за ІІІ квартал 2021 року), на загальну суму 18 000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

1) дата і місце складання;

2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

6) пункти завантаження і розвантаження.

Як вже зазначав суд, згідно товарно-транспортної накладної, яка надана позивач, автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_3 , згідно видаткової накладної, наданої сторонами, автомобільним перевізником (в накладній значиться тільки покупець) є також ФОП ОСОБА_3 .

Із наведеного слідує, що позивачка у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки її транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, який в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для застосування і викладений у поставові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2019 року у справі № 806/1450/16.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивачка була перевізником вантажу, що виключає її відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

З огляду на положення ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника та за вищенаведених обставин, підстави для застосування до позивачки адміністративно-господарського штрафу, відсутні.

Встановлені судом обставини є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Судом не надається правова оцінка суті порушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, оскільки позивачка не має обов`язку доводити чи спростовувати суть господарського порушення, яке вона не вчиняла.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати в даній справі складаються з судового збору, який позивачка сплатила в розмірі 908 грн.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачці судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Миколаївська область від 13.10.2021 року № 306496 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз