Справа № 480/4904/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2023 року Справа № 480/4904/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4904/22 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просить:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до митної декларації від 07.11.2018 типу ІМ 40 ДЕ № типу ІМ 40 ДЕ № UA805180/2018/021717 уповноваженою Позивачем особою - ФОП ОСОБА_2 було заповнено МД та пред`явлено до митного оформлення автомобіль легковий автомобіль CHEVROLET CRUZE з VIN-номером НОМЕР_1 (далі - ТЗ), який було придбано третьою особою (CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH) на інтернет-аукціоні «ІААІ» згідно інвойсу від 22.08.2018 року №22788658 за ціною 3865,00 дол.США. В подальшому, після завершення торгів на аукціоні, третьою особою - CHESNOKOV ROMAN YURIIOVYCH було запропоновано Позивачеві викупити у нього цей автомобіль за визначену ним суму під зобов язання особистого контролю (супроводження) процедури викупу/транспортування ТЗ з США до України на ім я Позивача.
Митна вартість ТЗ визначалася уповноваженою на декларування особою за основним методом визначення митної вартості в розмірі 3865,00 дол.США на підставі консультації з митним органом з урахуванням усіх наявних фізичних пошкоджень ТЗ.
Таким чином, на переконання позивача, ціною (фактурною вартістю) імпортованого Позивачем ТЗ являється його ціна згідно з інвойсом від 22.08.2018 року № 22788658 за ціною 3865 дол.США, до якої було включено безпосередня вартість ТЗ 3465,00 дол.США та вартість його доставки 400,00 дол.США. Інших складових митної вартості в розумінні частини 10 статті 58 МК України у цього ТЗ не було.
За фактом митного оформлення вказаного ТЗ відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку. Наведені митним органом в матеріалах перевірки доводи вказують на те, що підставою для прийняття рішення про її проведення стало надходження листів від Сумської обласної прокуратури (№ 31- 146вих-21 від 11.02.2020 року) та від Головного управління Нацполіцїї в Сумській області (№2714/117/24/6-2021 від 29.03.2021 року), якими надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідний через SWIFТ), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та VIN-номеру ТЗ).
На переконання позивача, надходження листів від Сумської обласної прокуратури (№31- 146вих-21 від 11.02.2020 року) та від Головного управління Нацполіцїї в Сумській області (№2714/117/24/6-2021 від 29.03.2021 року) не являється визначеною частиною 2 статті 351 МК України підставою для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки, а тому застосування правових наслідків її проведення являються діями Відповідача - суб`єкта владних повноважень, які вчинені з порушенням приписів, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України. Разом з тим, позивач звертає увагу суду на те, що й аналіз електронної копії митної декларації (без наданої Сумською обласною прокуратурою та ТУ Нацполіції в Сумській області інформації) не надавав та не міг надати митному органу підстав стверджувати про порушення законодавства України з питань митної справи.
Позивач зазначає, що відповідачем було порушено порядок проведення перевірки, а саме в позивача не було витребувано ані документів, ані пояснень, які стосувалися проведення митницею вказаної перевірки, що свідчить про надмірний формалізм діяльності цього суб`єкта владних повноважень при виконанні своїх владних управлінських функцій.
На думку позивача, перевірка є незаконною, оскільки проведена за умов встановленого мораторію на період дії карантину та з підстав, не визначених законом.
Також, позивач зауважує, що застосування відповідачем штрафної санкції у формі штрафу в розмірі 25% від суми недобору митних платежів на підставі підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 та пункту 123.2 статті 123 ПК України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки жодного доводу на предмет того, з яких причин в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях до позивача застосовано штраф саме в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, а не 10 % (як визначається підпунктом 123.1 статті 123 ПК України) в розрахунку штрафних санкцій за актом перевірки позивача митницею не вказується. Так само не вказується й того, з чого виходив митний орган, вважаючи що позивач саме діяв умисно при поданні документів на ТЗ до митного брокера з метою його розмитнення.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача надав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що перевірка була проведена у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Митного кодексу України. Також відповідач зазначає, що при здійсненні аналізу електронних митних декларацій використана інформація отримана від Сумської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Сумській області, яка була взята до уваги митним органом та в подальшому проведений аналіз відповідних електронних копій митних декларацій та виявлені ознаки, що свідчать про порушення ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи. Документальна невиїзна перевірка проводилася на підставі наказу митного органу. Так, на підставі наказу Сумської митниці від 18.10.2021 року № 142 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» митницею проведено документальну невиїзну перевірку.
Як вказує відповідач, Сумською митницею ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист з письмовим повідомленням про вручення, відповідно до якого її було повідомлено про те, що на підставі пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України та наказу Сумської митниці №142 від 18 жовтня 2021 року з 25 жовтня по 26 жовтня 2021 року буде проводитись документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717.
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались інвойс від 22.08.2018 № 22788658 на суму 3865 дол. США та інші документи, необхідні для митного оформлення. Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
В подальшому, Сумською митницею було отримано лист Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), в якому, крім іншого, надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу). Крім цього, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_1 та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно пункту 190.1. статті 190 ПКУ базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717 Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): 1G1PC5SB 1F7165047. Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 смЗ..., в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 МКУ, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
Такі дії (подання неправдивих відомостей про вартість товару, складові митної вартості), на переконання відповідача, призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування, та як наслідок, до фактичного ненадходження податків (коштів) до Державного бюджету України.
Щодо дії мораторію на проведення документальних перевірок, представник відповідача зазначає, що у податкового та митного органу різні сфери контролю. Митний контроль регулюється нормами МК України, предметом перевірки було дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Таким чином, мораторій пов`язаний із запровадженням карантину не поширюється на перевірку в сфері питань митної справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі наказу Сумської митниці від 18.10.2021 року № 142 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» митницею проведено документальну невиїзну перевірку. При цьому, Сумською митницею на адресу позивача було направлено рекомендований лист з письмовим повідомленням про вручення, відповідно до якого його було повідомлено про те, що на підставі пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України та наказу Сумської митниці №142 від 18 жовтня 2021 року з 25 жовтня по 26 жовтня 2021 року буде проводитись документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару.
За результатами проведеної документальної невиїзної перевірки у відповідності до вимог статті 351 Митного кодексу України було складено Акт перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформлені товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією №UA 805180/2018/021717 від 07.11.2018.
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:
- інвойс від 22.08.2018 № 22788658 на суму 3865 дол. США;
- документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (CERTIFICATE OF TITLE) від 10.08.2018 № ST197005;
- платіжні документи (квитанція про сплату митних платежів від 23.10.2018 №0.0.116736411.1, платник: ОСОБА_1 ; призначення: попередня оплата за митне оформлення автомобіля ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 );
- інші документи, необхідні для митного оформлення.
За митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UA805180/2018/021717 здійснено митне оформлення товару Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 см3... та випущено у вільний обіг.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3865,00 дол. США (еквівалент 108279,18 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США - 28,015313грн.).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Під час документальної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 07.11.2018 №UА805180/2018/021717, встановлені порушення чинного законодавства, що призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита.
Враховуючи вищевикладене, на підставі Акту Сумською митницею було визначено суму податкового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій) та 29.11.2021 прийнято податкові повідомлення - рішення форми «Р»:
Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.
Щодо законності проведення відповідачем документальної невиїзної перевірки позивача, суд зазначає, що 10.04.2008 Україна шляхом ратифікації Протоколу про вступ України до Світової організації торгівлі (далі - СОТ) приєдналася до Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (далі - ГАТТ) чим взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень ГАТТ/СОТ. Згідно з частиною першою статті 8 ГАТТ держави-члени СОТ визнають скорочення до мінімуму обсягу і складності імпортних та експортних формальностей, а також зменшення і спрощення вимог щодо митної документації.
Відповідно до положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у редакції протоколу від 26.06.1999, до якого Україна приєдналася Законом України від 05.10.2006 № 227-V) основними принципами митного оформлення є мінімізація процедур митного контролю для випуску товарів.
Таким чином, на міжнародному та національному рівні закріплено принцип мінімального та вибіркового митного втручання на етапі пропуску та під час здійснення митного оформлення для скорочення часу на митні формальності з метою сприяння міжнародному товарообігу та суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності.
В той же час, відповідно до статті 17 Угоди про застосування статті 7 ГАТТ ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання. Тому, разом з принципом мінімального втручання на етапі пропуску та митного оформлення в системному та логічному зв`язку для забезпечення повноти нарахування та сплати податків і зборів закріплено право митних органів здійснювати контрольні функції після операцій митного контролю та митного оформлення. Зазначене право митних органів закріплене у стандартному правилі розділу 2 Міжнародної Конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, зокрема: митна служба має можливість достягнення платежів шляхом здійснення поглибленого аудиту після закінчення операцій митного контролю. Відповідно до пункту 4.14 зазначеної Конвенції у випадках, коли митна служба виявляє, що помилки, допущені в декларації на товари або при нарахуванні мита та податків, призведуть або призвели до стягнення чи призначення суми мита та податків меншої, ніж це встановлено законодавством, вона виправляє помилки та стягує недоплачені суми.
Статтею 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом, зокрема, проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (ч. 1 ст. 345 МК України).
Частиною 3, 6 статті 345 Митного кодексу України передбачено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення, зокрема, документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої і н ф о р м а ц і ї про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.
Отже з аналізу п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України вбачається, що у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій митний орган може провести документальну невиїзну перевірку.
Так, спірну перевірку було призначено наказом Сумської митниці від 18.10.2021 року № 142 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 1 ч. 3 ст. 345, п. 1 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України та інформації, наданої листом Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021), в якому, крім іншого, надана інформація про транзакції з наданням копій платіжних доручень в іноземній валюті (вихідні через SWIFT), які здійснені громадянами на іноземні рахунки за товар та витрати на транспортування (з прив`язкою до марки та ідентифікаційного номера VIN транспортного засобу). Крім цього, листом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021, митниці додатково надано копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_1 та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони) та надано дозвіл митниці відповідно до статті 222 КПК України на використання цих даних.
Зокрема, митному органу було надано: копії інвойсів (із засвідченням громадянином ОСОБА_1 та уповноваженою особою банку) на транспортні засоби та транспортні витрати, за якими фактично сплачувалися (перераховувалися) кошти у іноземній валюті на рахунки іноземних фірм (аукціони). А оскільки вказані платіжні документи та інвойси позивачем при здійсненні митного оформлення автомобіля до митної декларації митному органу не надавалися, то суд доходить висновку про наявність підстав у контролюючого органу для призначення та проведення перевірки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 1 ч. 3 ст. 345, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України.
Відтак, твердження позивача про відсутність у відповідача підстав для проведення спірної документальної перевірки, суд вважає необґрунтованим.
Крім того, суд враховує, що митним органом проводилась перевірка дотримання законодавства України з питань митної справи на підставі вимог митного законодавства, до якого зміни щодо запровадження мораторію на проведення перевірок не вносились. А тому суд вважає безпідставними доводи представника позивача про незаконність проведення відповідачем перевірки під час дії мораторію, передбаченого п. 52-2 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України (далі ПК України).
Суд зазначає, що пунктом "а" та пунктом "b" частини 2 статті 7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) передбачено що:
а) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
b) під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої транзакції ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або з порівнюваними кількостями, або із кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно вимог ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Відповідно до пункту 1 та пункту 4 частини 1 статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно частин 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі, такі як:
декларація митної вартості;
рахунок - фактура (інвойс);
якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 10 статті 58 МК України зазначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті такі як (не виключно): витрати, понесені покупцем (в тому числі комісійні на брокерська винагорода); витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Частиною 21 статті 58 МК України зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Частиною 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Як вбачається з акту перевірки, при проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717, встановлено, що до митного оформлення декларантом/уповноваженою особою надавались:
- інвойс від 22.08.2018 № 22788658 на суму 3865 дол. США;
- документ права власності на пошкоджений транспортний засіб (CERTIFICATE OF TITLE) від 10.08.2018 № ST197005;
- платіжні документи (квитанція про сплату митних платежів від 23.10.2018 №0.0.116736411.1, платник: ОСОБА_1 ; призначення: попередня оплата за митне оформлення автомобіля ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 ;
- інші документи, необхідні для митного оформлення.
За митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UA805180/2018/021717 здійснено митне оформлення товару Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 см3... та випущено у вільний обіг.
Митна вартість товару визначена декларантом/уповноваженою особою за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) на рівні 3865,00 дол. США (еквівалент 108279,18 грн. за курсом Національного банку України на дату подачі МД: 1 дол. США - 28,015313грн.).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару зведені в Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
При цьому, як зазначено в акті перевірки, при здійсненні аналізу електронних митних декларацій та інформації, отриманої за листами Сумської обласної прокуратури від 11.02.2021 №31-146вих-21 (вх. 2225/8.7 від 12.02.2021) та Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29.03.2021 №2714/117/24/6-2021 встановлено, що через AT КБ ПриватБанк:
Зазначені платежі були здійснені за товар (транспортний засіб), логістичні, консультативні, транспортні послуги по доставці транспортного засобу - марки CHEVROLET, модель CRUZE. Номер кузова (VIN): НОМЕР_1 .
Порівняльні дані встановленої невідповідності наведено у Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Згідно вимог пункту 7 частини 1 статті 336 МКУ, однією з форм митного контролю є проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МКУ визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 351 МКУ документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.
Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів визначено статтею 368 МКУ. Частиною 2 цієї статті встановлено, що при визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.
Відповідно до пункту 1 та пункту 4 частини 1 статті 50 МКУ, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно частин 1 статті 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 51 МКУ визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МКУ чітко визначено документи, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів, в тому числі, такі як: декларація митної вартості; рахунок - фактура (інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 21 статті 58 МКУ зазначено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.
Частиною 1 статті 257 МКУ визначено, що декларування здійснюється шляхом заявляння за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Також згідно пункту 1 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу.
Відповідно до частини 8 статті 264 МКУ з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Частиною 1 статті 55 МКУ визначено, що Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З огляду на викладене, невиявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Відповідно до статті 278 МКУ та пункту 187.8. статті 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Частиною 2 статті 293 МКУ, встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Згідно пункту 190.1. статті 190 ПКУ базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 07.11.2018 №UA805180/2018/021717 Легковий автомобіль, що був у використанні - 1 шт. Марка CHEVROLET; модель CRUZE. Ідентифікаційний номер (VIN): 1G1PC5SB 1F7165047. Календарний рік виготовлення 2015. Модельний рік виготовлення 2015. Тип кузова седан. Колір чорний. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1364 смЗ..., в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частин 1, 2 статті 368 МКУ, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
Такі дії (подання неправдивих відомостей про вартість товару, складові митної вартості), призвели до порушення законодавства України з питань оподаткування. Платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема надати до митного оформлення первинні документи про сплату за транспортний засіб та його транспортування, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що він діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством вимог є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються, як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у статтях 16 та 36 ПКУ.
Відповідно до п.п. 54.3.6 п.54.3 ст. 54 ПК України, у разі, якщо результати митного оформлення, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України, базою оподаткування товарів митом, що переміщуються через митний кордон України, на які Законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.
Відповідно ст. 278 МК України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Згідно п. 190.1. ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III МК України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно п. 187.8. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Виходячи із аналізу зазначених вище норм, суд доходить висновку, що не виявлення під час митного оформлення порушень законодавства, не може бути підставою для звільнення платника від сплати податків, якщо такі порушення були виявлені у подальшому.
Частиною 2 статті 293 МК України, встановлено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Враховуючи зазначене, під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів, митне оформлення яких здійснено за 07.11.2018 № UA805180/2018/021717 після їх випуску, відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару як бази оподаткування ввізним митом та податком на додану вартість. Правомірними є також висновки відповідача щодо встановлених порушень законодавства України з питань оподаткування платником податку громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ):
- частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частин 1, 2 статті 368 МКУ, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита на суму 3389,85грн., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України;
- пункту 190.1. статті 190, пункту 36.1 статті 36 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) на суму 7457,68грн., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.
Розрахунок податкових зобов`язань громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по сплаті митних платежів у зв`язку з заниженням митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 07.11.2018 № UA805180/2018/021717 наведено в Додатку 2 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.123.2 ст.123 ПКУ штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання вчинені умисно - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При цьому, суд звертає увагу, що платник податків мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема надати до митного оформлення первинні документи про сплату за транспортний засіб та його транспортування, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що він діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, невиконання або неналежне виконання позивачем встановлених законодавством вимог є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у статтях 16 та 36 ПК України.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець