Справа № 160/20702/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа №160/20702/21

адміністративне провадження №К/990/4016/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №160/20702/22 за адміністративним позовом Виконавчого комітету Криворізької міської ради до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, вимоги та попередження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про:

визнання протиправними дій посадових осіб Державної аудиторської служби України якими порушено порядок внесення Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2021 року (в частині інспектувань) та включено пункту 8.17 до розділу VIII, надані направлення та відповідні повідомлення;

визнання протиправними дій посадових осіб Державної аудиторської служби України якими порушено процедуру призначення та проведення заходів державного фінансового контролю (ревізії фінансово-господарської діяльності) у Виконкомі Криворізької міської ради, які стали підставою для оформлення відповідних вимоги про усунення виявлених порушень та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства;

визнання протиправним та скасування наказу Державної аудиторської служби України від 26 квітня 2021 року №112 "Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2021 року" в частині пункту 8.17 розділу VIII внаслідок порушення порядку внесення змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України;

визнання протиправною та скасування вимоги Державної аудиторської служби України від 13 жовтня 2021 року №002000-14/13101-2021 "Про усунення виявлених порушень" внаслідок порушення порядку здійснення заходів державного фінансового контролю;

визнання протиправним та скасування попередження Державної аудиторської служби України про неналежне виконання бюджетного законодавства від 13 жовтня 2021 року №002000-14/13108-2021 внаслідок порушення порядку здійснення заходів державного фінансового контролю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року, позовна вимога позивача в частині визнання протиправними дій посадових осіб Державної аудиторської служби України щодо порушення процедури призначення та проведення заходів державного фінансового контролю (ревізії фінансово-господарської діяльності) у Виконкомі Криворізької міської ради, які стали підставою для оформлення відповідних вимоги про усунення виявлених порушень та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства, залишена без розгляду, в іншій частині позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії посадових осіб Державної аудиторської служби України щодо порушення порядку внесення Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2021 року (в частині інспектувань) щодо включення п. 8.17 до розділу VIII, надання направлень та відповідних повідомлень.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної аудиторської служби України від 26 квітня 2021 року №112 "Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2021 року" в частині пункту 8.17 розділу VIII внаслідок порушення порядку внесення змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної аудиторської служби України від 13 жовтня 2021 року №002000-14/13101-2021 "Про усунення виявлених порушень" внаслідок порушення порядку здійснення заходів державного фінансового контролю.

Визнано протиправним та скасовано попередження Державної аудиторської служби України про неналежне виконання бюджетного законодавства від 13 жовтня 2021 року №002000-14/13108-2021 внаслідок порушення порядку здійснення заходів державного фінансового контролю.

01 лютого 2023 року Державна аудиторська служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, також з інших підстав.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме вказує, що: «на сьогодні немає висновку Верховного Суду з процесуальних питань в частині застосування приписів частини першої статті 2 (щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин), пункту 1 частини третьої статті 2, частини першої статті 6 (щодо дотримання принципу верховенства права), пункту 2 частини третьої статті 2, частини першої статті 8 (щодо дотримання принципу рівності учасників справи перед судом та законом), частин першої, другої статті 14 (в частині обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили) Кодексу адніністративного судочинства України та пункту 3 частини четвертої статті 246 (щодо надання мотивованої оцінки кожному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову) у системному зв`язку зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України в частині законності вмотивованості та обґрунтованості судового рішення та за відсутності належної правової оцінки судом заявлених позовних вимог».

Крім того, автор касаційної скарги зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо: «застосування норм матеріального права, а саме: приписів статті 2 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939), пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2001 року № 955 «Про затвердження Порядку планування заходів державного фінансового контролю органами державного фінансового контролю» (далі - Порядок № 955), пунктів 4, 5 розділу VI Інструкції з планування діяльності органів державного фінансового контролю, затвердженої наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 26 жовтня 2005 року № 319 (у редакції наказу Державної аудиторської служби України від 26 грудня 2019 року № 366, зі змінами) у системному зв`язку зі статтею 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УШ «Про судоустрій і статус судді» в частині забезпечення судом кожному право на справедливий суд на засадах верховенства права та за умови відсутності у суду повноважень щодо обмеження органу державної влади у реалізації дискреційних повноважень». (аркуш касаційної скарги №3).

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд звертає увагу скаржника, що оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Однак, автор касаційної скарги посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду, перелічив статті КАС України, послався на норми чинного законодавства, які регулюють здійснення державного фінансового контролю в Україні, а також зазначив про «право на справедливий суд», проте це не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд роз`яснює скаржнику, що посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим Верховний Суд в своїй ухвалі від 16 листопада 2022 року про повернення касаційної скарги в цій справі на вказані обставини звертав увагу. Зазначена ухвала набрала законної сили.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм чинного законодавства та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав (підстави) на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №160/20702/22 за адміністративним позовом Виконавчого комітету Криворізької міської ради до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, вимоги та попередження залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав (підстави) на касаційне оскарження.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині подання касаційної скарги у новій редакції у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов