Справа № 930/897/22
Суддя: Науменко С. М.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/897/22 №2-а/930/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Гонтар В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, ПОП СВГ РУП ГУНП у Вінницькій області Марухно Олега Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАВ № 534746 від 29.05.2022 в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що зазначеною постановою був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки. З постановою не згоден, оскільки жодних правопорушень 29.05.2022 не вчиняв. Так, в зазначений у постанові день та час автомобіль, яким він керував, був зупинений поліцейським на автодорозі М-30. Після зупинки транспортного засобу він відстебнув ремінь безпеки, що й пояснював працівнику поліції, однак останній це до уваги не взяв і виніс рішення про притягнення його до відповідальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача Гонтар В.А., позовні вимоги підтримав повністю, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 534746 від 29.05.2022 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст.121 КУпАП.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленні про час і місце слухання справи, у судове засідання повторно не направили своїх представників, що в даному випадку не є перешкодою для розгляду справи судом.

Представник відповідача 26.12.2022 надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у позові повністю за безпідставністю, зазначила, що оскаржувана постанова винесена правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України Про дорожній рух зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати його вимог, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), згідно з п.1.9. яких особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 534746 від 29.05.2022 (далі постанова) позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою прийняття постанови слугувало те, що ОСОБА_1 29 травня 2022, близько 09:35 год., на автодорозі М-30 керував транспортним засобом Хонда, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3 «в» ПДР. Останні встановлюють, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а факт оскарження такої постанови в судовому порядку свідчить про незгоду з останньою.

Суд зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, але не забороняє його скласти, який в розумінні КУпАП є доказом в справі та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

В порушення вимог закону, до постанови не долучено жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ПДР, наявність в його діях складу правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Доказова база вини ОСОБА_1 «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення обставин, викладених у процесуальному документі, а сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами,уповноваженими на її винесення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Доказування має випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпції, достатньо вагомих,чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в постанові час та місці дійсно допустив порушення ПДР, а встановлена невідповідність даних постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані суду письмові заперечення відповідача суд до уваги не бере, оскільки їх суть зводиться лише до правового обґрунтування та порядку винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення з цитуванням норм Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та ПДР.

Відтак, докази, що підтверджують наявність події і складу правопорушення, відсутні, а тому суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

На підставі п.3 ч.1 ст.293 КУпАП суд скасовує постанову і закриває справу.

Керуючись статтями 5, 8-15, 77, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, ПОП СВГ РУП ГУНП у Вінницькій області Марухно Олега Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серія БАВ № 534746 про накладення адміністративного стягнення від 29 травня 2022 року у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 , а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко