Справа № 160/16984/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 жовтня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, Державної податкової служби України, підписана представником позивача адвокатом Авраменко Артемом Вікторовичем, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 7073992/31167140 від 18.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 6 від 24.02.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 6 від 24.02.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» датою її фактичного отримання податковим органом;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 6999149/31167140 від 05.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 28.03.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 7 від 28.03.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» датою її фактичного отримання податковим органом;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 7073991/31167140 від 18.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 8 від 28.03.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 8 від 28.03.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» датою її фактичного отримання податковим органом;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 6908198/31167140 від 08.06.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 10 від 02.05.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 10 від 02.05.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» датою її фактичного отримання податковим органом.
- стягнути документально підтвердженні судові витрати, з кожного окремо.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі.
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в особі Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації № 7073992/31167140 від 18.07.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 6 від 24.02.2022 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 6 від 24.02.2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ датою її фактичного отримання податковим органом;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 18, офіс 32 ) до відповідача 1: Головного управління ДПС у Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А ), відповідача 2: Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

1) визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 18 липня 2022 року №7073992/31167140 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 24.02.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

2) зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №6 від 24.02.2022, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ», датою її фактичного надходження.

3) стягнуто з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 18, офіс 32 ) сплачений судовий збір у розмірі 1240,50 гривень (одна тисяча двісті сорок гривень 50 копійок).

4) стягнуто з Державної податкової служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ» (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 18, офіс 32 ) сплачений судовий збір у розмірі 1240,50 гривень (одна тисяча двісті сорок гривень 50 копійок).

31 січня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від представника позивача адвоката Авраменка Артема Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він зазначає, що відповідно до вимог ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві містилася заява про надання витрат на професійну правничу допомогу після прийняття рішення судом першої інстанції, а також орієнтовний розмір таких витрат 15000,00 грн. Виходячи з подальшого роз`єднання судом позовних вимог та їх виділення в самостійні провадження, зазначає про необхідність відшкодування витрат на професійну правничу допомоги у пропорційному розмірі відносно кількості судових справ, на які було розділено первинну справу, а саме 3750,00 грн. в рамках даної справи. Також позивачем надано докази направлення заяви про розподіл судових витрат відповідачам.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи положення статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на те, що судове рішення у справі №160/16984/22 ухвалено в письмовому провадженні, суд дійшов висновку щодо вирішення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, суд виходив із наступного.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, у разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За визначенням ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.05.2021 року у справі№640/2076/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Від відповідачів окремих заперечень проти заяви позивача про розподіл судових витрат не надано. Водночас, відповідач-1 такі заперечення висловив у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що витрати на аналіз законодавства, судової практики, підготовку додаткових пояснень чи інших процесуальних документів не є заявами по суті справи, їх вчинення/складання не є обов`язковим. Також посилається на нескладність даної справи, її розгляд в порядку письмового провадження, неспівмірність обсягу і часу робіт складності справи, типовість доводів у справах даної категорії.

Суд враховує, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу містився в позовній заяві, в зв`язку з чим відповідачі мали можливість належним чином підготуватися до спростування витрат, які могли вважати необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами або висловивши свої заперечення іншим чином.

Окрім цього, відзиви відповідачів підписані одним і тим же представником, в зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що відповідач-2 був позбавлений можливості висловити свої заперечення проти витрат на професійну правничу допомогу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачам була надана можливість належним чином висловити заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів:

1) Договір про надання правової допомоги від 28.09.2022 року (далі Договір);

2) Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.01.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 28.09.2022 року (далі Акт);

Суд враховує правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.01.2021 року по справі №280/2635/20, за змістом якого витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодування незалежно від того чи вони є фактично понесеними (оплаченими), чи підлягають сплаті.

Згідно п. 3.1. Договору Сторони досягли згоди, що за надання правової допомоги. Яка є предметом Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Адвокатському об`єднання гонорар (винагороду).

Відповідно до п. 3.9. Договору факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. При цьому в п. 3.10. Договору визначено, що підставою для сплати гонорару є в т.ч. акт.

В свою чергу в Акті вказано, що Клієнт підписанням цього акту підтверджує, що всі зазначені послуги були надані Адвокатським об`єднанням в повному обсязі. Клієнт зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням сплатити Адвокатському об`єднанню 15000,00 грн.

Отже, в суду наявні підстави для висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають сплаті та переходу до вирішення питань, передбачених ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

В силу вирішення судом питання про роз`єднання позовних вимог та їх наступного виділення в самостійні провадження, суд надає оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що стосувалися оскарження 4 рішень відповідача-1, в цілому з їх наступним розділенням на 4.

Так, позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу за надання наступних послуг:

1) Збір, фіксація, аналіз документів (доказової бази) та аналіз судової практики для формування правової позиції з метою надання правової допомоги 5000 грн, 3 години;

2) Складання та подання до адміністративного суду адміністративного позову 10000 грн, 7 годин;

Суд виходить з того, що перша надана послуга є невід`ємною складовою та за змістом входить до другої послуги, їх виокремлення є штучним та безпідставним.

Окрім цього суд зазначає, що в тексті позовної заяви міститься посилання лише на два рішення Верховного Суду, які датовані 02.07.2019 року та від 04.12.2018 року, що вказує на нездійснення актуалізації судової практики позивачем, а також на її незмінність протягом тривалого періоду часу, сформованість та послідовність. Разом з цим, правове обґрунтування позивачем наведено спільне на всі чотири оскаржувані рішення, що вказує на однорідність їх правової природи та підстав для скасування.

Також суд враховує невисоку складність цієї справи та її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка належить до справ незначної складності та розглядалася в спрощеному провадженні, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 15000,00 грн. не є співмірною та вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на правову допомогу у сумі 8000,00 грн.

Виходячи з роз`єднання позовних вимог та їх наступного виділення в самостійні провадження, належним до відшкодування розміром витрат на професійну правничу допомогу в цій справі є 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття додаткового рішення та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/16984/22 - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 18, офіс 32 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень (одна тисяча гривень 00 копійок).

Стягнути з Державної податкової служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ДНІПРОДОМНОРЕМОНТ (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Дружби, буд. 18, офіс 32 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 гривень (одна тисяча гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко