Справа № 120/10026/22
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2023 р. Справа № 120/10026/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач пройшов навчання за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії "В" в Вінницькому міжшкільному навчально-виробничому комбінаті, про що було видано свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серія ААВ № 819914 від 28.05.2013. Однак, на звернення позивача про допуск його до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 28.05.2013, відповідач листом від 11.11.2022 за №31/2/К/-226/1 відмовив ОСОБА_1 у допуску до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", оскільки з часу закінчення навчання пройшло більше, ніж два роки. Проте, на думку позивача, зазначена відмова є протиправною, оскільки свідоцтво після його отримання дійсне 10 років, що було передбачено Постановою КМУ від 08 травня 1993 року №340 "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом", а саме п. 16 зазначеного положення, в редакції, яка діяла на момент отримання позивачем свідоцтв. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що позивач до сервісного центру із заявою для допуску його до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", на підставі свідоцтва серія НОМЕР_1 від 28.05.2013 - термін дії свідоцтв на момент звернення понад два роки, звернувся після набрання чинності Постанови КМУ №320 від 03.04.2019, в зв`язку із чим йому було відмовлено в допуску до складання іспитів. Крім того, представник відповідача, наголосив, що Постанова №320 від 03.04.2019 була офіційно опублікована 19.04.2019, тобто, заклад з підготовки і перепідготовки водіїв транспортних засобів повинен був повідомити позивача про зміни. Таким чином, на думку відповідача, позивач не може бути допущений до складання іспитів на категорії "В" на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 28.05.2013, оскільки для отримання адміністративної послуги "Видача посвідчення водія на право керування транспортними засобами із складенням іспиту" необхідно надати свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв відповідних категорій з терміном дії до двох років. На підставі наведеного просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

06.01.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив щодо мотивів наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що ОСОБА_1 пройшов навчання за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії "В" в Вінницькому міжшкільному навчально-виробничому комбінаті, про що було видано свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серія ААВ № 819914 від 28.05.2013 (а.с. 19).

В листопаді 2022 року позивач звернувся до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області із заявою, в якій просив допустити його до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", на підставі свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії ААВ № 819914 від 28.05.2013. До даної заяви було долучено: копію свідоцтва про закінчення закладу з підготовки , перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду, копію медичної довідки (а.с. 20-22).

Сервісним центром було розглянуто звернення позивача та листом від 11.11.2022 №31/2-К-226/1 відмовлено ОСОБА_1 у допуску до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 28.05.2013 та повідомлено, що позивача не може бути допущено до складання іспитів категорії "В" на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 28.05.2013, оскільки для отримання адміністративної послуги позивачу необхідно надати свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв відповідних категорій, яке є дійсним протягом двох років з дня закінчення закладу.

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на складання іспитів категорії "В", позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до приписів статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища, визначає Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частини дев`ятої статті 15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 за №487 (далі - Порядок №487), підготовка водіїв - забезпечення закладами одержання громадянами знань з Правил дорожнього руху, будови та експлуатації транспортних засобів, основ безпеки руху та надання до медичної допомоги, вмінь і навичок керування транспортним засобом.

Пунктом 22 Порядку №487 передбачено, що за результатами складення іспитів слухачам видається свідоцтво/диплом про закінчення відповідного закладу. Таке свідоцтво невідкладно вноситься закладом (його філією чи іншим відокремленим підрозділом) в електронній формі до Єдиного державного реєстру МВС.

Згідно пункту 21 Порядку №487, до складення іспитів у територіальному сервісному центрі МВС допускаються слухачі, що успішно склали заліки та іспити в закладі або його філії чи іншому відокремленому підрозділі.

Отже, успішне проходження підготовки водіїв транспортних засобів з отриманням свідоцтва чи диплома про закінчення такої підготовки у відповідному закладі, є вимогою щодо подальшого допущення кандидата до складення іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.

19.10.2019 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №320 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Зазначеним нормативно-правовим актом внесені зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за №340 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" (далі - Положення №340) щодо видачі документів, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів.

Відповідно до п.16 Положення №340 (в новій редакції) посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Документами, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів, є:

свідоцтво встановленої форми згідно з додатком, що вноситься закладом в електронному вигляді до Єдиного державного реєстру МВС;

документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії (диплом кваліфікованого робітника, свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації), видані закладом, що має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти.

Якщо особа з будь-яких причин не склала іспити у територіальному сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу вважається дійсним протягом двох років з дня його закінчення.

Втім, згідно з пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за №340 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» в редакції, чинній станом на дату видачі свідоцтва позивачу 27 червня 2019 року, якщо особа з будь-яких причин не склала іспити в сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу.

Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, посилається на те, що позивач для допуску до складання іспитів для отримання посвідчення водія подав свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії ААВ № 819914 від 28.05.2013. При цьому, із заявою про допуск до складання іспитів звернувся уже після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України 03.04.2019 року №320 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Таким чином, відповідач вважає, що позивач не може бути допущений до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В", адже для отримання адміністративної послуги видача посвідчення водія на право керування транспортними засобами необхідно подати свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв відповідних категорій, яке є дійсним протягом двох років з дня його закінчення.

З цього приводу суд зазначає, наступне.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України також визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, зокрема, у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 29.11.1991 за заявою №12742/87 (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для дотримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правовий акт, який діяв на момент їх виникнення, а саме на момент отримання позивачем свідоцтва НОМЕР_1 від 28.05.2013.

В зв`язку із вищенаведеним, суд зазначає, що вищенаведені доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки зміст п.16 Положення №340 (в редакції, яка діяла на момент отримання позивачем свідоцтва) передбачав, що якщо особа з будь-яких причин не склала іспити в сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відтак, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з п.п.9-11 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженої наказом МВС України від 07.12.2009 за №515, для складання іспитів та отримання, обміну або повернення посвідчення водія особа подає до ТСЦ МВС: 1) паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, посвідку на постійне проживання, посвідку на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документ, що посвідчує особу); 2) копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (у разі його відсутності у відповідних базах даних МВС) (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); 3) дійсну на дату подання документів медичну довідку, що підтверджує допущення водія до керування транспортними засобами відповідних категорій; 4) наявне посвідчення водія (у разі отримання права на керування транспортними засобами іншої категорії або його обміну); 5) свідоцтво (у разі його видачі до 19 жовтня 2019 року) або документ про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка; 6) документ, що підтверджує зміну персональних даних особи (за потреби).

Уповноважений працівник ТСЦ МВС перевіряє подані особою документи за ЄДР МВС, Єдиним державним демографічним реєстром, базами даних та державними реєстрами щодо осіб, які перебувають у розшуку, а також осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві. Факт видачі свідоцтва перевіряється за ЄДР МВС, а документа про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за Єдиною державною електронною базою з питань освіти.

Після перевірки поданих документів уповноважений працівник ТСЦ МВС за допомогою програмних засобів ЄДР МВС друкує та надає особі заяву про видачу, обмін або повернення посвідчення водія згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції (далі - заява). У разі необхідності складання іспитів уповноважений працівник ТСЦ МВС видає особі екзаменаційний лист згідно з формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції.

Таким чином, виходячи з досліджених у справі фактичних обставин, враховуючи встановлений у судовому порядку факт протиправності не допуску позивача до іспитів на отримання посвідчення водіїв категорії "В" на підставі свідоцтва серія НОМЕР_1 від 28.05.2013, суд вважає, що з метою повного захисту прав позивача, відповідача слід зобов`язати відповідача допустити ОСОБА_1 до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В" на підставі свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серія ААВ № 819914 від 28.05.2013.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн, сплачений згідно квитанції №4606-0576-7498-7566 від 30.11.2022.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області Головного сервісного центру МВС щодо відмови у допуску ОСОБА_1 до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В" на підставі свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії ААВ № 819914 від 28.05.2013.

Зобов`язати Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області допустити ОСОБА_1 до складання іспитів на отримання посвідчення водія категорії "В" на підставі свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії ААВ № 819914 від 28.05.2013.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Вінницькій області (вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, 21010, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна