Справа № 160/12649/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 160/12649/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (м. Дніпро, суддя Ніколайчук С.В.) у справі № 160/12649/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

19 серпня 2022 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відділу перерахунків пенсій № 3 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993, викладену у рішенні від 28.07.2022 (реєстраційний №8230/03-16 від 01.08.2022);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з дня подання заяви до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (25.07.2022) та здійснити розрахунок пенсії згідно з заявлених довідок ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 № 54 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу»;

- зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з дня подання заяви до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (25.07.2022) та здійснити розрахунок пенсії згідно з заявлених довідок ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що за законодавством, чинним станом до внесення змін від 28.12.2014, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку. В подальшому законодавство, що регулює зазначені правовідносини, змінилось і в редакції, станом на листопад 2017 року, воно не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям. Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визначено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ) для осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII (на 01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу, на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи па посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Відповідно до ст. 343.1 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Отже, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) відсутній.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015, статтю 37-1 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, а саме встановлено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкуванні структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується зі 01.12.2015, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку зі підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова № 1013 не містить.

Статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави перерахунку призначених пенсій, як підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців.

Такі виплати, як матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення та індексації заробітної плати, не включалися до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії і іншими надбавками не є.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач 2), яким йому була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по досягненню 60 років з 0.04.2018 з урахуванням відстрочення за його згодою на 8 місяців.

25 липня 2022 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із відповідною заявою щодо переведення його на інший вид пенсії - пенсію державного службовця за віком. Разом із вказаною заявою було надано довідки головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг державного службовця, надбавка за вислугу років) та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати (надбавка за інтенсивність праці, надбавка за виконання особливо важливої роботи, премія, матеріальна допомога для оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань) для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в особі відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) від 02.08.2022 №0400-010205-8/78621 позивачу направлено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач 1) від 28.07.2022 про відмову у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 мотивовано відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби станом на дату набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу». У рішенні Головне управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що: основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу; відповідно до ст. 343.1 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби.

Не погодившись із зазначеним рішенням від 28.07.2022 № , позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- згідно п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями;

- загальний стаж державної служби позивача склав 31 рік 6 місяців 22 дні;

- рішення від 28.07.2022 № 54 прийнято без урахування вимог чинного законодавства та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів;

- довідки ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 видані безпосередньо відповідачем у відповідності до вимог Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №622 від 14.09.2016, та містять примітку щодо наведених надбавок. Тому, на думку суду, є правомірними підстави для зарахування довідок ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 при розрахунку пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно доводів скаржника та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 № 54, позивач не має права на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, оскільки станом на 01 травня 2016 року він взагалі не мав стажу державної служби.

Інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 № 54 не містить.

Разом з тим, згідно записів у трудовій книжці позивач працював на посадах державної служби, а саме:

1) в державних фінансових органах в періоди: з 30.08.1984 по 02.07.1990 на посадах ревізора-інспектора, старшого ревізора-інспектора бюджетного відділу; ревізора-інспектора, старшого ревізора-інспектора штатного відділу; ревізора-інспектора, старшого ревізора-інспектора, старшого податкового ревізора-інспектора відділу державних доходів Дніпропетровського обласного фінансового відділу та Дніпропетровського обласного фінансового управління (згідно з Указом Президіуму Верховної Ради УРСР від 7 березня 1985 року Дніпропетровський обласний фінансовий відділ перейменовано в Дніпропетровське обласне фінансове управління), що становить 5 р. 10 міс. 2 дн. (записи у трудовій книжці №№ 10-19);

2) в державних податкових органах в періоди:

- з 02.07.1990 по 04.03.1996 на посадах старшого державного податкового інспектора відділу податків з населення, головного державного податкового інспектора відділу контролю за роботою державних податкових інспекцій, начальника відділу контролю за роботою державних податкових інспекцій, начальника відділу організації роботи державних податкових інспекцій та внутрівідомчого контролю Державної податкової інспекції Міністерства фінансів України по Дніпропетровській області, що становить 5 р. 8 міс. 2 дн. (записи у трудовій книжці №№ 20-28);

- з 29.06.2004 по 31.01.2012 на посадах завідувача сектором координації роботи спеціалізованих інспекцій відділу організації та моніторингу роботи органів державної податкової служби управління організаційно-розпорядчої роботи, головного державного податкового інспектора контрольноаналітичного відділу організаційно-розпорядчого управління, начальника контрольно-аналітичного відділу організаційно-розпорядчого управління, заступника начальника управління - начальника контрольно-аналітичного відділу організаційно-розпорядчого управління Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, що становить 7 р. 7 міс. 2 дн. (записи у трудовій книжці №№ 37- 42);

- з 01.02.2012 по 04.06.2013 на посадах заступника начальника управління - начальника відділу організації погашення податкового боргу управління погашення податкового боргу, заступника начальника управління - начальника контрольно-аналітичного відділу організаційно-розпорядчого управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, що становить 1 р. 4 міс. 3 дн. (записи у трудовій книжці №№ 43-44);

- з 04.06.2013 по 23.10.2014 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу контролю виконання документів управління організації діяльності та контролю виконання документів головного управління Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області, що становить 1 р. 4 міс. 19 дн. (записи у трудовій книжці №№ 45-47);

- з 23.10.2014 по 22.08.2019 на посадах заступника начальника управління - начальника відділу контролю виконання документів організаційно-розпорядчого управління, заступника начальника управління організації роботи, заступника начальника управління - начальника відділу комунікацій 4 управління організації роботи, начальника відділу організації т; планування роботи управління організації роботи головного управлінні Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, ще становить 4 р. 9 міс. 29 дн. (записи у трудовій книжці №№ 48-53);

- з 23.08.2019 по 22.07.2022 на посадах начальника відділу організації планування роботи управління забезпечення роботи, начальника відділ)організації та планування роботи організаційно-розпорядчого управлінні головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровські області, що становить 2 р. 10 міс. 29 дн. (записи у трудовій книжці №№ 54 - 59).

Згідно з даними трудової книжки позивачу 02 листопада 1992 року присвоєно персональне звання - радник податкової служби II рангу (запис № 23), 26 квітня 1995 року присвоєно спеціальне звання - радник податкової служби І рангу (запис № 26), 04 червня 2013 року присвоєно 9 ранг державного службовця (запис № 45), 02 січня 2014 року присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи І рангу (запис № 46), 23 серпня 2019 року присвоєно 4 ранг державного службовця (запис № 54), 25 серпня 2020 року достроково присвоєно 3 ранг державного службовця (запис № 55).

Відповідно до ст. 17 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» 19 серпня 1994 року позивачем було прийнято присягу державного службовця, що підтверджується записом в трудовій книжці № 25.

Згідно наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.07.2022 №412-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » позивач має стаж державної служби понад 31 рік.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, в редакції, чинній на момент вступу та проходження позивачем служби в податкових органах, визначав Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно статті 4 Закону №509-XII державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади. Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами статті 15 Закону №509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, Законом №509-XII, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Статтею 6 Закону №509-XII визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Законом №509-XII не було врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Стосовно періоду роботи позивача в органах податкової служби після втрати чинності Закону №509-XII, суд зазначає таке.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, які займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (надалі - Порядок № 229), встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Згідно з пунктом 6 Порядку №229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Відповідно до вимог пункту 8 розділу XI Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

За таких обставин, позивач має необхідний стаж державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, що підтверджується записами у трудовій книжці.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав для відмови позивачу у призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для перерахунку призначених пенсій у зв`язку з підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачу пенсія державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у розмірі 60 відсотків заробітної плати не призначалася.

Щодо доводів відповідача про те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення та індексації заробітної плати, не включалися до заробітної плати державного службовця колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово розглядав справи з таким предметом спору. Так, у постановах від 02.04.2019 у справі № 570/4196/16-а, від 09.04.2020 у справі № 534/2349/16-а Верховний Суд дійшов висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, надурочні, грошова винагорода, індексація заробітної плати, з яких сплачені страхові внески, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховані наступні обставини.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивачки до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за результатом якої прийнято рішення від 28.07.2022, яке оскаржується в рамках даної справи.

Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Приймаючи рішення від 28.07.2022 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що належним способом захисту порушеного права повивача є: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача №11704 від 25.07.2022 про переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Частиною 6 статті 139 КАС України визначено, що у разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно матеріалів справи, позивачем сплачено 992,40 грн. судового збору за подання позову.

Спірні правовідносини у справі виникли з приводу неправомірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, тому судові витрати позивача у розмірі 992,40 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі № 160/12649/22 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №11704 від 25.07.2022 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко