Справа № 620/473/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/473/21 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФ України в Чернігівській області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у проведенні позивачу перерахунку розміру раніше призначеної пенсії на підставі оновленої довідки Управління Служби безпеки України в Чернігівській області № 53 та зобов`язати відповідача провести позивачу з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки Управління Служби безпеки України в Чернігівській області № 53, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 позов задоволено.

01.09.2021 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 у справі №620/473/21 в частині виплати позивачу пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки УСБ України в Чернігівській області про розмір грошового забезпечення №53, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення про задоволення вимог позивача. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду першої інстанції щодо виплати позивачу перерахованої з 01.04.2019 пенсії відповідачем не виконується, чим продовжується порушення прав позивача, а обставина щодо відсутності коштів на виконання судового рішення і виплати суми перерахованої пенсії відповідачем не підтверджено і не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що на виконання судового рішення позивачу було проведено перерахунок його пенсії на підставі довідки УСБ України в Чернігівській області про розмір грошового забезпечення №53, внаслідок чого розмір його пенсії склав 16729,78 грн, а різниця пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 складає 119855,87, при цьому на 2021 рік визначено видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за судовими рішеннями в сумі 7279900,00 грн та станом на 01.04.2021 до бюджету відповідача надійшло лише 3035631,90 грн, що забезпечило виплати заборгованості по 154 судових рішеннях, які набрали законної сили та взяті на облік з 13.12.2018 по 31.03.2019, а з квітня 2021 року погашення заборгованості по пенсійним виплатам за рішеннями суду здійснює Пенсійний фонд України.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, дійшов висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень суд наділений правом виключно під час ухвалення рішення у справі.

За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка була постановлена окремо від судового рішення.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2018 року понад рік перебувало на виконанні у ВРП, однак на дату розгляду клопотання про встановлення судового контролю виконане не було, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у суду першої інстанції були достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду притримується позиції, що вирішення питання про встановлення судового контролю можливе і окремо після ухвалення судового рішення по суті справи внаслідок невиконання такого рішення відповідачем - суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.382 КАС України, з урахуванням вимог ст.246 КАС України, якою встановлено вимоги щодо змісту судового рішення, не містять положень, відповідно до яких вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення можливо лише виключно під час постановлення рішення по суті позовних вимог.

Крім того, в наведеній судом першої інстанції висновок, за яким встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі, жодним чином не свідчить, що такі повноваження не можуть бути реалізовані судом після ухвалення судового рішення по суті спору.

Натомість, положення ст.246 КАС України, в чинній редакції, які визначають вимоги до змісту рішення суду першої інстанції, не містять положень, за яких в резолютивній частині рішення може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення.

В той же час, виключно за наявності належних та допустимих доказів невиконання відповідачем судового рішення, суд наділяється повноваженнями для застосування ст.382 КАС України в частині встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 зобов`язано ГУ ПФ України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки УСБ України в Чернігівський області про розмір грошового забезпечення № 53, з урахуванням фактично виплачених сум.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки УСБ України в Чернігівський області про розмір грошового забезпечення № 53, внаслідок чого розмір його пенсії після перерахунку складає 16729,78 грн. Вказана обставина не заперечується позивачем.

В той же час, відповідачем також проведено розрахунок різниці між перерахованою позивачу пенсією за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 та фактично виплаченою пенсією, що склала 119855,87 грн, про що позивача повідомлено листом від 27.04.2021 №4527-5313/Т-08/8-2500/21 (а.с.51).

При цьому, у своїх поясненнях ГУ ПФ України в Чернігівській області зазначає, що на даний момент залишається невиплаченою заборгованість по 212 судовим рішенням, які набрали законної сили та прийняті на облік з 12.11.2019 по 31.12.2019 на загальну суму 5939264,16 грн і по 726 судовим рішенням, які набрали законної сили та прийняті на облік з 01.01.2020 по 31.12.2020 на загальну суму 49579945,91 грн, що унеможливлює забезпечення виплати позивачу заборгованості з перерахованої пенсії за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 (а.с.59-61).

При цьому, з річного звіту про виконання бюджету ПФУ на 2020 рік (а.с.64) вбачається, що на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено лише 9965000,00 грн, а станом на 01.04.2021 бюджетом затверджено лише 7279900,00 грн на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (а.с.62 зворот), що підтверджує посилання відповідача на відсутність відповідного бюджетного фінансування для належного виконання судового рішення в частині виплати позивачу різниці між перерахованою та фактично виплаченою пенсією, яка становить 119855,87 грн.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №560/523/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з огляду на відсутність доказів ухилення ГУ ПФ України в Чернігівській області від виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021, та беручи до уваги, що затримка у виплаті позивачу перерахованої суми пенсії відбувається внаслідок недостатнього бюджетного фінансування органів Пенсійного фонду України в частині витрат на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, не можна вважати, що в даному випадку не виконання судового рішення в частині проведення виплат перерахованої суми пенсії відбулось без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку відсутність бюджетного фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Беручи до уваги викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача в частині застосування положень ст.382 КАС України та встановлення судового контролю за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.02.2021.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Частиною 2 ст.328 КАС України не передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 08 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма