Справа № 640/11967/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Голова ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйова Л.В. подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вийшла у відставку з посади судді Вищого господарського суду України 08 вересня 2016 року. У зв`язку з виходом у відставку позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI.

На даний час позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, розмір якого було визначено на підставі положень пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, відповідно до якого право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 року, №№41-45, ст. 529; 2015 року, №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивачу було визначено на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, виходячи з посадового окладу судді Вищого господарського суду України в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з урахуванням доплат за вислугу років.

ОСОБА_1 25 січня 2022 року звернулась до Вищого господарського суду України із заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Листом від 04 лютого 2022 року Голова ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйова Л. відмовила ОСОБА_1 у наданні вказаної довідки.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, звернулась з данним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII.

В пункті 16 вказаного Рішення №2-р/2020 від 18.02.2020 року зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до пункту 17 рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, Конституційний Суд України констатував, що порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів єдиний для всіх і регулюється одним законом.

В пункті 35 рішення Верховного Суду у зразковій справі № 620/1116/20 від 16.06.2020 року вказується, що з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Отже, з 19.02.2020 року питання щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом №1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Конституційний Суд України в рішенні №2-р/2020 від 18.02.2020 року вказує, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності (абз. 6 п. 16).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді».

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

В силу ч. 4 ст. 135 Закону №1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Частиною п`ятою статті 135 Закону №1402-VIII встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років у розмірі 80 відсотків посадового окладу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 гривень. Згідно наведеної статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня поточного року встановлено у розмірі 2102 гривні.

Враховуючи наведене, суддівська винагорода, яку отримує повноважний суддя на відповідній посаді (судді вищого спеціалізованого суду), становить: базовий розмір посадового окладу (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) = 105 100 грн.; регіональний коефіцієнт 1,25 = 26 275 грн.; щомісячна доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 35 років у розмірі 80 відсотків посадового окладу = 84 080 грн. Загальний розмір суддівської винагороди повноважного судді на відповідній посаді становить 215 455 грн.

Необхідність здійснення розрахунку суддівської винагороди позивачу, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, вбачається з наступного.

Законом №2453-VI (ч. 2 ст. 17) і Законом №1402-VIII (ч. 3 ст. 17) закріплювалися подібні системи судів загальної юрисдикції (місцеві суди; апеляційні суди; вищі спеціалізовані суди; Верховний Суд України/Верховний Суд). В обох Законах №2453-VI і №1402-VIII передбачені вищі спеціалізовані суди в системі судів загальної юрисдикції. При цьому в силу ч. 2 ст. 31 Закону №2453-VI Вищий господарський суд України є вищим спеціалізованим судом.

Після ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон №1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів вищих спеціалізованих судів, а також імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише Законом №1402-VIII та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону №1402-VIII). Отже, відсутній будь-який інший закон, що встановлював би суддівську винагороду для суддів вищих спеціалізованих судів, окрім Закону №1402-VIII.

Наведене свідчить про те, що позивач має право на перерахунок пенсії, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, передбаченого Законом №1402-VIII.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява №20372/11), «Кантоні проти Франції»(заява №17862/91).

В пункті 9.3 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №805/3923/18-а зазначено, що умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії.

Позивач є суддею вищого спеціалізованого суду у відставці, дана обставина встановлена судом першої інстанції та не заперечується відповідачем. Конкретна назва суду не має значення для визначення статусу позивача як судді вищого спеціалізованого суду, оскільки система судів загальної юрисдикції за Законом №1402-VIII передбачає існування вищих спеціалізованих судів (ч. 3 ст. 17 Закону №1402-VIII) і суддівська винагорода даним законом передбачена для вищих спеціалізованих судів (ст. 135 Закону №1402-VIII), а не для конкретних судів.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону №1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів. Згідно частини 2 ст. 52 Закону №1402-VIII судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Позивач обіймала посаду судді вищого спеціалізованого суду, звільнилася у відставку та має статус судді вищого спеціалізованого суду у відставці, а тому вона має право на відповідні гарантії, встановлені Законом №1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIII) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (ч. ч. 3-5 ст. 135 Закону №1402-VIII).

Наведене свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний надати позивачу довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді вищого спеціалізованого суду, на підставі ст. ст. 135, 142 Закону №1402-VIII, п. 16 рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року і ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.