Справа № 300/2299/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2299/22 пров. № А/857/14629/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Григорук О.Б.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 14 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ) щодо непроведення перерахунку пенсії у розмірі 74% грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача в розмірі 74% грошового забезпечення з 01 травня 2022 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 300/2299/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що пенсійним органом протиправно не враховано 28 років вислуги років позивача з урахуванням вислуги у пільговому обчисленні один місяць служби за півтора, що підтверджується витягом з наказу Міністра оброни України (по особовому складу) № 060 від 10 лютого 1996 року та розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію від 20 травня 1996 року. Тому позивач мав право на нарахування та виплату пенсії в розмірі 74% грошового забезпечення.

Оскільки внесення змін до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) щодо пенсійного забезпечення не поширюються на розмір пенсії, належної позивачу, то ГУ ПФУ при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» протиправно зменшено розмір відсоткової складової грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому скаржник зазначив, що вимоги позивача про перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням грошового забезпечення в розмірі 74%, які діяли на час призначення йому пенсії, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки на час перерахунку пенсії такі норми вже не були чинними. На цей час пенсія позивача не може перевищувати 70% його грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 02 травня1996 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до протоколу за пенсійною справою ХД- (Міноборони) від 01 грудня 2017 року позивач отримував пенсію, визначену в розмірі 71% від грошового забезпечення за 27 років вислуги.

У відповідності до протоколу за даною пенсійною справою від 01 січня 2018 року основний розмір пенсії позивача визначений в розмірі 70% від грошового забезпечення.

Згідно витягу з наказу Міністра оброни України (по особовому складу) №060 від 10 лютого 1996 року та розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію від 20 травня 1996 року вислуга років позивача в пільговому обчисленні один місяць служби за півтора становить 28 років вислуги.

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01 травня 2022 року із врахуванням вислуги років 28 років в розмірі 74% грошового забезпечення. На підтвердження вислуги років позивач долучив копії витягу з наказу Міністра оброни України за №060 від 10 лютого 1996 року та розрахунку вислуги років.

За результатом розгляду вказаної заяви відповідач листом від 18 травня 2022 року №1797-1634/П-02/8-0900/22 повідомило, що ГУ ПФУ в межах своїх повноважень з 01 січня 2007 року здійснює функції призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян на підставі поданих документів уповноваженими структурними підрозділами, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_1 (на даний час - ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Зазначено, що згідно з матеріалами пенсійної справи, позивачу ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заяви та інших необхідних документів з 02 травня 1996 року призначено пенсію в розмірі 71% від грошового забезпечення за 27 років вислуги. Оскільки, питання розрахунку вислуги років, з якої обчислюється пенсія військовослужбовцям та деяким іншим категоріям громадян не виходить до компетенції органів Пенсійного фонду України, підставою для здійснення ГУ ПФУ індивідуального перерахунку пенсії, пов`язаного з уточненням вислуги років може бути тільки офіційне подання таких документів, зокрема копія витягу з наказу про зміну вислуги років, при умові, що окремі періоди служби не зараховані, але пізніше підтверджені. Враховуючи те, що документи про зміну вислуги років для обчислення пенсії позивача уповноваженим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 офіційно не надавались, то у відповідача немає підстав для проведення перерахунку пенсії позивача.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), нормами якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому частиною 2 статті 13 цього Закону визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Відповідно до статті 17 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393), чинної на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (2262-12) особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Прикордонних військах, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України.

Підпунктом «в» пункту 3 Постанови №393 визначено, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: на льотній роботі в авіації (за винятком видів авіації, зазначених у підпункті "б" цього пункту) - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Головним управлінням командуючого Національною гвардією та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України.

Апеляційний суд звертає увагу, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Як слідує з матеріалів справи, а саме відповідно до витягу з наказу Міністра оброни України (по особовому складу) №060 від 10 лютого 1996 року та розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію від 20 травня 1996 року, вислуга років позивача в пільговому обчисленні один місяць служби за півтора становить 28 років вислуги.

Разом з тим, позивачу призначено пенсію з урахуванням 27 років вислуги без врахування вислуги в пільговому обчисленні один місяць служби за півтора.

Враховуючи зазначене, слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно не враховано позивачу 28 років вислуги з урахуванням вислуги в пільговому обчисленні один місяць служби за півтора, що підтверджується витягом з наказу Міністра оброни України (по особовому складу) №060 від 10 лютого 1996 року та розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію від 20 травня 1996 року.

Окрім того, правильним є висновок суду першої інстанції щодо протиправного зменшення відсоткового розміру пенсії позивача до 70% при її перерахунку з 01 січня 2018 року. З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704, що набрала чинності 01 березня 2018 року, «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 цієї Постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01 січня 2018 року пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

З матеріалів справи слідує, що ГУ ПФУ з 01 січня 2018 року проведено позивачу відповідний перерахунок пенсії. При цьому відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції, чинній на момент здійснення перерахунку.

У той же час у статті 22 Конституції України закріплено, що право на пенсійне забезпечення особи є складовою права на соціальний захист, передбаченого Конституцією України. Механізм реалізації цього права військовослужбовців та деяких інших категорій осіб, встановлений Закону № 2262-ХІІ, визначає умови, норми і порядок такого пенсійного забезпечення.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: "Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики" (абзаци п`ятий, шостий пункту 4 Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005).

Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Разом із тим застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки він стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.

Апеляційний суд наголошує, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення (його складових), тому повинен застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, встановлений на момент призначення пенсії або той який набув пенсіонер у зв`язку із змінами у законодавстві, згідно із яких сам законодавець визначив здійснити перерахунок основного відсоткового розміру раніше призначених пенсій у бік збільшення.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців врегульований нормами статті Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами Постанов № 704 та № 103. Тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла станом на момент призначення пенсії, а внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються та не можуть стосуватись перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій, адже, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та визнає підставність позовних вимог ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 300/2299/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк