Справа № 161/18168/22
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови в справі порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 30.11.2022 року в.о. начальника Волинської митниці Тішином К.М. прийнято щодо нього постанову в справі про порушення митних правил № 0770/20500/22, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136685,74 грн. (далі постанова). Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 18.11.2022 року в зону митного контролю митного поста «Устилуг» по смузі руху «червоний коридор» у напрямку в`їзду в Україну заїхав вантажний автомобіль під його керуванням. Для проходження митного контролю ним було надано, зокрема, декларацію про перелік товарів, що визнається гуманітарною допомогою. Надалі, ним було заповнено митну декларацію. Під час повного митного огляду автомобіля було виявлено незадекларований вантаж, що перевищує неоподатковану норму ввезення на митну територію України, а саме: пристрої для підсилення сигналу 4Hawks Raptor XR у кількості 20 шт. в заводській упаковці, вагою 10,7 кг, загальною вартістю 3763,80 дол. США, що за курсом НБУ становить 137636,90 грн.; бісер торгової марки Preciosa, кількістю 24 картонні коробки, вагою 561 кг., загальною вартістю 317982,26 грн. Незадекларований вантаж знаходився у вантажному відсіку автомобіля під задекларованим товаром та був виявлений під час митного огляду. Як наслідок, не задекларований товар становив загальну вартість 455619,13 грн. Під час розгляду справи про порушення митних правил він був присутній, а оскаржувана постанова отримана ним 16.12.2022 року. Вважає, що в його діях відсутні ознаки порушення митних правил, а розгляд справи та винесення постанови, яка є предметом даного спору, відбулося з грубим порушенням норм чинного процесуального законодавства. Так, в частині накладення на нього стягнення відповідач повинен був врахувати усі обставини справи та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Вказує, що він беззаперечно визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся, його майновий стан незадовільний, на його утриманні перебуває малолітня дитина 2020 року народження, а будь-які заробітки у нього відсутні. Крім того, він здійснює волонтерську діяльність, яка полягає у перевезенні з-за кордону вантажу для потреб ЗСУ та в гуманітарних цілях, порушення митних правил вчинене ним вперше, при цьому, умислу у вчиненні правопорушення він не мав. У свою чергу, вказаним правопорушенням ним не було завдано шкоди державним чи громадським інтересам, а належні митні платежі за ввезення виявленого товару він сплатив у повному обсязі. Враховуючи наведене, просить суд визнати поважними причинами пропуску ним строку подання даного позову, оскаржувану постанову в частині накладення стягнення в розмірі 136685,74 грн., змінити та звільнити його на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з огляду на малозначність скоєного правопорушення і обмежившись усним зауваженням.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2022 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 20).

16.01.2023 року представником відповідача було подано через електронну пошту суду відзив на вищевказаний адміністративний позов. В обгрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог останній зазначає, що під час здійснення провадження відносно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил 0770/20500/22, Волинською митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації його дій та встановлено ознаки порушення митних правил за ч. 2 ст. 471 МК України, оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України, адміністративне стягнення накладено в межах строку, передбаченого ст. 467 МК України. Крім того, в ході розгляду справи про порушення митних правил відносно позивача було враховано відсутність обтяжуючих чи пом`якшуючих обставин. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 31-33).

27.01.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. На обгрунтування своїх доводів з приводу заявлених позовних вимог останній зазначає, до моменту складання протоколу про порушення митних правил ним було надано письмові пояснення у якому він повідомив, що такий товар ним транспортувався у запакованому вигляді та що знаходилося в пакунку йому було невідомо. Натомість, кордон перетинає він не вперше та жодного разу до адміністративної відповідальності не притягався. Він також усвідомлює, що своїми діями порушив митне законодавство України, в чому щиро розкаюється. Стверджує, що жодної меті будь-яким чином приховувати вміст супроводжувального багажу від митного контролю він не мав, вилучений товар переміщувався у вантажному відсіку автомобіля разом з іншим задекларованим товаром, тобто не мав ознак приховування. У свою чергу, застосований згідно оскаржуваної постанови штраф є дуже обтяжливим для нього та його сім`ї. Після виявлення митним органом незадекларованого вантажу, позивач здійснив його митне оформлення та сплатив усі необхідні митні платежі за нього. З урахуванням наведеного, просить заявлені ним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 51-52).

З огляду на те, що для Волинської митниці сплинули строки подачі заперечень на відповідь на відзив, суд вважає за можливе провести судовий розгляд на підставі наданих сторонами доказів, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, постанова Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0770/20500/22 від 30.11.2022 року за наслідками її винесення була надісланою позивачу 02.12.2022 року за вих. № 7.3-20/13101 та фактично вручена 16.12.2022 року (а.с. 14-16).

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 26.12.2022 року, шляхом його подачі через канцелярію суду, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Судом встановлено, що постановою Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0770/20500/22 від 30.11.2022 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 136685,74 грн. (а.с. 13).

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається наступне:

«18.11.2022 року близько 10 год. 39 хв. в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці по смузі руху «червоний коридор» (пасажирський напрямок) у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав вантажний транспортний засіб з причепом із реєстраційними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Для проходження митного контролю водієм ОСОБА_1 подано посадовій особі Волинської митниці наступні товаросупровідні провідні документи: декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; лист БФ «АНГАР.Україна» № 16/11 від 16.11.2022 року, згідно з яким транспортним засобом переміщується вантаж: «транспортний засіб Land Rover, н.з. НОМЕР_4 , він код НОМЕР_5 , інтимні прокладки, миюче, антисептик, зубна паста, каністри, пледи, надувні матраци».

Відправником товару являється: Stowarzyszenie Pod Napieciem ul.Okrzei 10, 22-300 Krasnystaw, Poland та UAB Mondega, а отримувачем є Благодійний фонд «АНГАР.Україна» Україна, м. Луцьк, вул. Залізнична, буд. 9.

Також, ОСОБА_1 заповнив митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, в якій заявив, що переміщує продукти харчування вагою 20 кілограм.

Під час повного митного огляду вищевказаного автомобіля виявлено незадекларовані за встановленою формою товари, які переміщувалися ОСОБА_1 , що перевищують неоподатковувану норму ввезення на митну територію України, а саме: пристрої для підсилення сигналу 4Hawks Raptor XR у кількості 20 шт. в заводській упаковці, вагою 10,7 кг, загальною вартістю 3763,80 дол. США, що за курсом НБУ становить 137636,90 грн.; бісер торгової марки Preciosa, кількістю 24 картонні коробки, вагою 561 кг., загальною вартістю 317982,26 грн.

Незадекларований товар знаходився у вантажному відсіку автомобіля з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , під задекларованим товаром та був виявлений під митного огляду.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 в порушення вимог 257, 374 МК України незадекларував вищевказаний товар, загальною вартістю 455619,13 грн., не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про наявність, кількість, найменування, вартість товарів тощо.».

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб митних органів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

У разі якщо товари, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають державній реєстрації на території України, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів при переміщенні (пересиланні) їх через митний кордон України громадянами, та звільняються від оподаткування митними платежами.

Частина 2 ст. 471 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту адміністративного позову ОСОБА_1 слідує, що останній в жодній мірі не ставить під сумнів законність розгляду справи про порушення митних правил щодо нього, а також прийнятої у ній постанові. Позивач оспорює виключно застосовану щодо нього міру стягнення та вважає, що у даному конкретному випадку за наслідками розгляду справи про порушення митних № 0770/20500/22 були підстави для застосування відносно нього ст. 22 КУпАП, проте існування обставин, які вказували на необхідність звільнення його від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення Волинською митницею не взято до уваги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами з приводу винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до такого.

Згідно ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як передбачено ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За загальними правилами здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення (у тому числі про порушення митних правил), орган (посадова особа) за наявності підстав, повинен надавати належну оцінку питанню про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вищевказана норма Конституції України свідчить про те, що відповідальність особи за вчинення правопорушення у кожному випадку є окремою та персональною за своїми ознаками.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Тобто, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливо звільнити від відповідальності за правопорушення виключно у тому випадку, якщо інкриміновані йому винні дії не становили великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

При цьому, при визначенні міри та виду стягнення також повинні враховуватися обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

До таких обставинами, як визначено ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Як вбачається зі змісту постанови Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0770/20500/22 від 30.11.2022 року, уповноваженою на розгляд справи посадовою особою було з`ясовано факт вчинення порушення митних правил, винність даної особи в їх вчиненні, перевірено наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене та таких встановлено не було.

При цьому, в ході розгляду даної справи стороною позивача не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 при здійснення провадження у справі про порушення митних правил № 0770/20500/22 було надано докази, що свідчили б про наявність обставин, які пом`якшують його відповідальність та що такі посадовою особою Волинської митниці не були враховані при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, на переконання суду, відповідальність за здійснення транспортування товарно-матеріальних цінностей з-за кордону на митну території України несе сама особа, яка здійснює таке перевезення.

Як встановлено в ході розгляду судом, ОСОБА_1 18.11.2022 року при заповненні митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, було заявлено, що ним переміщуються продукти харчування вагою 20 кілограм.

Натомість, загальна вага незадекларованого товару (пристрої для підсилення сигналу та бісер) становила понад 570 кг., що значно перевищує як вагу задекларованих позивачем продуктів, так і їх габарити.

Наведене свідчить про то обставину, що ОСОБА_1 декларуючи товари, які ним переміщувалися через кордон, достовірно повинен був усвідомлювати про обсяг багажу, який ним перевозився, а тому підстав стверджувати про те, що у нього був відсутній умисел щодо вчинення правопорушення у суду немає та стороною позивача дане твердження жодним чином не спростоване.

У свою чергу, ОСОБА_1 був уповноваженим БФ «АНГАР.Україна» на виїзду за кордон виключно в цілях доставки в Україну для потреб Збройних Сил України транспортного засобу LAND ROVER / RANGE ROVER, н.з. НОМЕР_4 , а не будь-якого іншого вантажу.

Відтак, правових підстав вважати, що транспортовані позивачем товарно-матеріальні цінності, які останній ввозив на митну територію України у вищевказаному автомобілі, також були гуманітарним вантажем у суду не має, та зазначене жодними доказами не спростовано (зокрема, товаросупровідними документами на незадекларований товар, у тому числі листами громадських організацій чи благодійних фондів).

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про обгрунтованість та законність оскаржуваної постанови, посадова особа Волинської митниці при її винесені діяла в порядку та спосіб, визначений чинним законодавством, а розмір стягнення був накладений у розмірі, який в повній мірі відповідає санкції інкримінованого правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови в справі порушення митних правил у повному обсязі.

На підставі положення ст. 139 КАС України, понесені ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0770/20500/22 від 07.12.2022 року.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці про скасування постанови в справі порушення митних правил відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська