Справа № 420/7464/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №420/7464/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення
у справі №420/7464/19
до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
про визнання бездіяльності протиправною
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в яком просив:
- визнати противоправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про відмову розглянути на пленарному засіданні заяву від 28 жовтня 2019 року за вх. №Ко - 3236, яка стосується питань регулювання земельних відносин про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Гонората на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;
- зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути колективну заяву від 28 жовтня 2019 року за вх. №Ко - 3236 про надання кожному дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Гонората на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2020 року у справі №420/7464/19 скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Від позивача надійшла заява про прийняття додаткового судового рішення щодо судових витрат, в якій він просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 768 грн. 40 коп., за подання апеляційної скарги - 1152 грн. 60 коп., за подання касаційної скарги - 1682 грн. 00 коп., а також за надання послуг з правничої допомоги у розмірі - 6000 грн.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені ст. 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч. 3 ст. 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (п. 3 ч. 1 ст. 252).

Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із ст. 356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання позовної заяви позивачем сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору згідно з квитанцією від 10 грудня 2019 року №0.0..1, за подання апеляційної скарги - 1152 грн. 60 коп. згідно з квитанцією від 05 березня 2020 року №ПН 477, за подання касаційної скарги - 1682 грн. 00 коп. згідно з квитанцією від 28 травня 2020 року №0.0..1.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Бюджетного кодексу України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що понесені позивачем документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг у загальному розмірі 3603 грн 00 коп. підлягають відшкодуванню з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач зазначив, що зазнав витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. На підтвердження вказаних витрат у матеріалах справи наявні договір про подання професійної правничої допомоги від 26 жовтня 2019 року, укладений з адвокатом Опальком О.М., копія свідоцтва адвоката, Акт виконаних робіт, квитанція, на підтвердження оплати адвокатських послуг.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

У ч. 7 ст. 134 КАС України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Куяльницькій сільській раді Подільського району Одеської області було відомо про намір позивача відшкодувати судові витрати, оскільки про це зазначено у касаційній скарзі. Заява позивача про ухвалення додаткового рішення направлялася позивачем відповідачу на офіційну електронну пошту. Додатково Верховний Суд надсилав у паперовому вигляді заяву позивача про ухвалення додаткового рішення сільській раді засобами поштового зв`язку. Проте відповідач не скористався своїм правом заперечувати проти зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 132 - 134, 139, 356, КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, 26-А, Куяльник, Котовський район, Одеська область, 66350, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., за подання апеляційної скарги - 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп., за подання касаційної скарги - 1682 (одна тисяча шістсот вісімдесят дві) грн. 00 коп., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб