Справа № 522/2709/17
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/7/23
Справа № 522/2709/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.;

за участі секретаря судового засідання Волошин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до працівника Управління патрульної поліції в м. Одесі Сафронюка Павла Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою в якій просить:

- визнати дії працівника Управління патрульної поліції м. Одеси Сафронюка Павла Віталійовича неправомірними, такими, що порушили права громадянина ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2016 відносно позивача було винесено постану у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №116403 інспектором Сафронюком П.В. В постанові зазначено, що позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вказує, що маршрутом його слідування світлофор був відсутній, але інспектор поліції не захотів відійти подивитися, не надав можливість реалізувати свої права щодо доказування невинуватості, не надав матеріали для ознайомлення, не роз`яснив жодних прав та почав складати постанову. В подальшому без оголошення змісту постанови, не роз`яснюючи право на оскарження та не вручивши копії постанови ОСОБА_2 просто покинув місце зупинки. Позивач наздогнав відповідача, який поїхав на службовому автомобілі, але йому все рівно відмовили у врученні копії постанови. ОСОБА_1 також вказує, що від пред`являв поліцейському свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування. 30.08.2016 позивач на вищезазначену постанову подав скаргу та листом від 08.09.2016 йому повідомили про скасування постанови, винесеної у відношенні ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення. На запит позивача щодо наявності світлофора на його маршруті було повідомлено про відсутність світлофорного врегулювання. Також позивач вказує, що неправомірні дії поліцейського спричинили те, що ОСОБА_1 пропустив запис до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, у зв`язку з чим порушив строк пролонгації договору та отримав відмову на розміщення вуличних елементів торгівлі на весь 2016 та 2017 рік. 07.10.2016 позивач повторно звернуся до Управління патрульної поліції в м. Одесі та дізнався, що інспектора ОСОБА_2 не було притягнуто до відповідальності за його неправомірні дії, що стало причиною звернення до суду.

Справа надійшла до провадження судді Ільченко Н.А. та ухвалою від 13.02.2017 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову ухвалою від 21.02.2017 провадження у справі було відкрите.

До суду 16.05.2017 надійшли заперечення проти адміністративного позову від Департаменту патрульної поліції, згідно яких зазначається, що в результаті розгляду скарги ОСОБА_1 було скасовано постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, справу закрито, а лейтенанту поліції ОСОБА_2 вказано та попереджено, що у разі допущення ним у подальшому аналогічних недоліків, керівництвом буде розглянуто питання про притягнення його до більш суворої дисциплінарної відповідальності. Вважають дії інспектора Сафронюка П.В. правомірними, також його правомірність його дій розглянута при розгляді скарги позивача та в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2016.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2017 провадження у справі було зупинено до прийняття остаточного рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000043 за підозрою ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, що розглядається Приморським районним судом м. Одеси за правилами кримінального судочинства.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 10 ч.1 Перехідних Положень (розділ VІІ) КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №2282/18 від 24.04.2018 по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 02.05.2018 справа прийнята до провадження, провадження залишилося зупиненим, сторонам запропоновано надати інформацію щодо наявності або відсутності обставин, що стали підставою для зупинення провадження.

Судом здійснювалися численні запити щодо стану розгляду кримінального провадження (справа №522/14235/17, суддя Попревич В.М.).

Наразі справа №522/14235/17 щодо обвинувачення ОСОБА_3 згідно листа голови Приморського районного суду м. Одеси знаходиться на стадії судового розгляду, з сайту судової влади вбачається, що засідання призначено на 01.03.2023.

Відтак, ухвалою від 09.01.2023 провадження у справі було поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 06.02.2023.

У судове засідання 06.02.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися у встановленому законом порядку.

Від представника Департаменту патрульної поліції 07.02.2023 надійшло клопотання про повернення позовної заяви позивачу, яке не приймається судом до уваги, адже надійшло після проведеного судового засідання.

Суд враховує, що згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Таким чином, зважаючи, що провадження у справі було відкрите ще в лютому 2017 року, провадження у справі було зупинено більше 5 років, але прийнято остаточне рішення в кримінальній справі за цей час так і не було, враховуючи подання учасниками справи заяв по суті, тобто позову в якому викладена позиція позивача та заперечення в яких викладена позиція відповідача, також беручи до уваги те, що визнання дій неправомірними при складенні постанови у справі про адміністративне правопорушення не створить правових наслідків при розгляді обвинувального акту, суд вважає за можливе розглянути справу, на підставі поданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 серпня 2016 року інспектором 2-го батальйону, 2-ї роти УПП у м. Одесі лейтенантом поліції Сафронюком Павлом Віталійовичем винесено постанову серії ПС2 №116403, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOlVO, номерний знак НОМЕР_1 рухаючись в м. Одесі, пр-т Олександрівський, 9 здійсним проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, не пред`явив свідоцтво про реєстрацію та поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.12).

Згідно висновку про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від 08.09.2016 затвердженого начальником УПП у м.Одесі ДПП Білецьким М.М.: «Надану громадянином ОСОБА_1 , скаргу задовольнити, постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №116403 від 26.08.2016 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати, а справу закрити. За порушення чинного законодавства в частині не виконання вимог ст. 33 КпАП України, положень ст. 7 КпАП України, Закону України від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП, що виразилися у не повному і не всебічному дослідженні обставин, які стали підставою для складення у відношенні громадянина ОСОБА_1 , інспектору 2-го баталь йону, 2-ї роти УПП у м. Одесі лейтенанту поліції Сафронюку Павлу Віталійовичу, вказати та попередити, що у разі допущення ними у подальшому аналогічних недоліків, керівництвом буде розглянуто питання про притягнення їх до більш суворої дисциплінарної відповідальності. Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Одесі бланк постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2№116403, зняти з обліку» (а.с.9-11).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2016 у справі №522/16493/16-а відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 2 батальйону Управління патрульної служби м.Одеси Сафронюка Павла Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26.08.2016 року серії ПС2 №116403 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП. Постанова мотивована тим, що оскаржувано постанову було скасовано (а.с.7-8).

З листа Комунального підприємства «Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ» Одеської міської ради від 21.09.2016 року вбачається, що напрямок руху транспортних засобів, які рухаються по Олексадрівському проспекту в напрямку вул. Буніна не піддається світлофорному регулюванню (а.с.16).

Згідно листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 12.10.2016 року ФОП ОСОБА_1 був записаний на попередній прийом на 26.08.2016 о 13:45 год., але на прийом не з`явився (а.с.14).

Відповідно до статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до стаття 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У висновку про результати розгляду скарги ОСОБА_1 зазначено, що майор поліції І.А. Прядко, який склав висновок виїжджав за адресою, де нібито ОСОБА_1 проїхав не червоний сигнал світлофора та виявлено лише наявність пішохідного світлофору, що регулює рух лише пішоходів, які рухаються Олександрівським проспектом та перетинають вулицю Жуковського, при цьому світлофор, що регулює рух транспортних засобів, регулює рух лише тих транспортних засобів, що рухаються по вул. Жуковського.

Також відсутність світлофорного врегулювання по даному напрямку підтверджено КП «СМЕП».

Тому, при складенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор Сафронюк П.В. як особа наділена певними повноваженнями мала б переконатися у правильності своїх дій та встановити наявність події адміністративного правопорушення, чого зроблено не було, адже саме через відсутність події правопорушення постанову про притягнення до адміністративної відповідальності і було скасовано, що само по собі свідчить про неправомірність дій інспектора поліції Сафронюка П.В.

Доводи позивача про те, що він запізнився на запис у зв`язку з чим не зміг пролонгувати договір через його зупинку не є підставою саме для визнання дій відповідача неправомірними, тому не приймаються до уваги.

Позивач не ставить питання про притягнення інспектора поліції до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової, матеріальної та дисциплінарної відповідальності, а лише просить суд визнати дії ОСОБА_2 неправомірними, тому, позовні вимоги, на переконання суду, є доведеними та підлягають задоволенню, оскільки поліцейський Сафронюк П.В. склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за відсутності складу, зокрема, події правопорушення.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 287-293 КпАП України, ст.ст. 243-246, 250, 251 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до працівника Управління патрульної поліції в м. Одесі Сафронюка Павла Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними задовольнити.

Визнати неправомірними дії працівника Управління патрульної поліції м. Одеси Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сафронюка Павла Віталійовича при винесені постанови серії ПС2 №116403 від 26.08.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2023 року.

Суддя: В.Я. Бондар