Справа № 754/997/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/997/21 Суддя (судді) першої інстанції: Галась І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Капрала поліції 1 батальйону 1 роти інспектора Управління патрульної поліції в м. Києва Прокопенка Миколи Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Капрала поліції 1 батальйону 1 роти інспектора Управління патрульної поліції в м. Києва Прокопенка Миколи Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2021 у справі № 754/997/21 позов задоволено. Постанову серії ЕАН № 3643758 від 08.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в сумі 425 гривень за порушення, передбаченого за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

23 лютого 2022 року заявник - ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, відповідно до якої, просив стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правову допомогу у розмір 9924,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 р. заяву про ухвалення додаткового рішення в справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 08.02.2023.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимога заявника про розподіл судових витрат на професійну допомогу з відповідача є необґрунтованою, оскільки справа судом першої інстанції розглядалась за правилами спрощеного провадження відповідно до ч.6 ст. 12 КАС України, предметом оскарження якої є постанова про накладення штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., враховуючи значення справи для сторін, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію заявника або публічний інтерес до справи, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема, стягнення на користь заявника витрат на правничу допомогу у сумі 9924,00 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими, адже судове рішення прийнято з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття помилкового рішення про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, при цьому, що заявником було доведено реальність їх понесення.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 3 статті 132 КАС України, встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як убачається з пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 134 КАС України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Тож, з наведеного слідує, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 13.01.2021, додаткову угоду від 17.02.2022 до договору, рахунок № 1 від 17.02.2022, акт виконаних робіт від 18.02.2022, детальний розрахунок від 18.02.2022, квитанцію від 18.02.2022 на суму 9924 грн., витяг з реєстру адвокатів, ставки гонорару. (а. с. 47-63)

Відтак, позивачем надані необхідні документи, якими детально підтверджуються понесені витрати на правничу допомогу. Видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо), є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Висновок суду про те, що вимога заявника про розподіл судових витрат на професійну допомогу з відповідача є необґрунтованою, оскільки справа судом першої інстанції розглядалась за правилами спрощеного провадження відповідно до ч.6 ст. 12 КАС України, предметом оскарження якої є постанова про накладення штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., враховуючи значення справи для сторін, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію заявника або публічний інтерес до справи, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема, стягнення на користь заявника витрат на правничу допомогу у сумі 9924,00 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні, є загальним та не є підставою для відмови у стягненні документально підтверджених витрат на правничу допомогу адвоката, при цьому, суд мав право на зменшення розміру таких витрат та винесення рішення у тій частині, яку вважає доведеною, спів мірною та пропорційною.

У той же час, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. …При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Так, враховуючи складність справи (справа є незначної складності, розмір оскаржуваного штрафу складав 425 грн., судове засідання не проводилось, предмет спору є типовим, додаткових доказів не надавалось), обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які він просить стягнути з відповідача, колегія суддів вважає, що справедливою та співмірною сумою, яка підлягає компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу є 3000 грн. Заявлена сума до стягнення є явно завищеною та не співмірною з складністю даної справи та предметом доказування.

Такий висновок повністю відповідає згаданим вище принципам обґрунтованості, співмірності та пропорційності, які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. та наявність підстав для часткового задоволення заяви про прийняття додаткового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції по суті питання, та підлягають частковому задоволенню.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 250, 252, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 754/997/21 - задовольнити частково.

Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту Патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

У задоволенні іншої частини заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко