Справа № 460/17090/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 460/17090/22 пров. № А/857/13408/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року (суддя Друзенко Н.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Рівне, дата складання повного тексту 15.08.2022),

в адміністративній справі №460/17090/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.12.2021 №15, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії починаючи із 29 вересня 2021 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії ОСОБА_1 починаючи із 29 вересня 2021 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку до абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачі позовних вимог не визнали, вважаючи їх необґрунтованими, в суді першої інстанції подали відзиви на позовну заяву, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.12.2021 №15 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку до абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 29 вересня 2021 року.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення у справі, та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що розв`язуючи даний спір, судом першої інстанції не враховано норми статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою визначено умови щодо набуття права на призначення пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також не враховано, що у довідці форми -122 за №85 від 17.12.2021 зазначено періоди роботи та населений пункт, де особою виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданої ТОВ "НЕННО", яка є зберігачем архіву АТЗТ "СУСКБУ", не підтверджено первинними документами. Список працівників ТОВ "НЕННО" про роботу по ліквідації не містить відомостей про роботу в зоні відчуження. Інші первинні документи до заяви про призначення пенсії (накази, табелі робочого часу, тощо) позивачем не були надані. Відтак, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.08.2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (ліквідатора 2 категорії) (а.с. 7).

21 грудня 2021 року позивач подав заяву про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 17).

24 грудня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення №15 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 , яким відмовило у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що документами, доданими до заяви не підтверджено факт участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження (а.с. 18).

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду із вказаним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

В п.3 ч.1 ст.14 Закону №796-XII видно, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Статтею 49 Закону №796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Із змісту абз.1 ч.1 ст.55 Закону №796-XII визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії за віком призначаються із зменшенням такого пенсійного віку на 8 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок «22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону №796-XI додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У спірних правовідносинах встановлено, що пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку у зв`язку з не підтвердженням факту участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач до 21.12.202 до заяви про призначення спірної пенсії подав:

- довідку ТОВ «НЕННО» за вих.№85 від 17.12.2021 про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, а саме: з 10 серпня по 31 серпня 1987р. с.Бобер; з 09 березня по 31 березня 1988р. с.Бобер; з 08 квітня по 29 квітня 1988р. с.Бобер (а.с. 9-зворот);

- затверджений роботодавцем Список працівників акціонерного товариства, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986, 1987, 1988, 1989 роках, у якому під номером 51 значиться ОСОБА_1 , 1969 р.н., професія електрозварювальник, періоди роботи: з 10-31.08.1987, з 09-31.03.1988, з 08-29.04.1988, місце роботи - с.Бобер (а.с. 11);

- дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) Серії НОМЕР_1 від 31.07.2013, виданий взамін втраченому Серії 2 НОМЕР_2 (а.с. 7).

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 65 Закону №796-ХІІ, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 (далі Порядок №51, в редакції, чинній станом на дату видачі позивачу дубліката посвідчення від 28.04.1998), передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Пунктом 3 Порядку №51 встановлено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

За визначенням п.11 Порядку №51, посвідчення є документом суворого обліку. У разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку. Угорі у лівому кутку посвідчення ставиться штамп або робиться чорним чорнилом надпис: "Дублікат. Видано замість посвідчення серії ... N ...".

Отже, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році - які працювали у зоні відчуження не менше 14 календарних днів. Єдиним документом, який підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.11.2006 по справі №21-1048во06, від 04.09.2015 по справі №690/23/15-а, від 27.02.2018 по справі №344/9789/17, від 24.10.2019 по справі №152/651/17, від 25.11.2019 по справі №464/4150/17, від 27.04.2020 по справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 по справі №398/494/17, від 17.05.2021 по справі №336/6218/16-а.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням ст.14 Закону №796-XII наявність у ОСОБА_1 дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) серії НОМЕР_3 від 13.07.2013р. підтверджує, що ту обставину, що останній набув учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, який працював у зоні відчуження не менше 14 календарних днів у 1987 році. При цьому, факт участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 1987 рік перевірявся відповідними комісіями при видачі йому посвідчення.

Отже, наявність посвідчення (дублікату) «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р.» дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням положень Закону №796-XII, а тому помилковими є висновки пенсійного органу про необхідність підтвердження факту участі позивача на роботах не менше 14 днів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році безпосередньо в зоні відчуження.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на цю обставину, що пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржуються, не надав доказів того, що видача позивачу посвідчення була оскаржена або, що таке посвідчення скасоване та недійсне.

До того ж судом встановлено, що довідкою про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, виданою ТОВ НЕННО 17.12.2021, підтверджується, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, визначених постановою ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 року №1497-78 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.05.1986 р. №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, зокрема: з 10.08.1987 по 31.08.1987 в с. Бобер; з 09.03.1988 по 31.03.1988 в с. Бобер; з 08.04.1988 по 29.04.1988 в с. Бобер. Час вказаної роботи до 1 січня 1988 року зараховується в стаж при нарахуванні пенсії збільшений в 3 рази, а з 1988-1990рр. в 1,5 рази.

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджений також наданим органу Пенсійного фонду України Списком працівників акціонерного товариства закритого типу, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986-1989 роках, у яких зазначений ОСОБА_1 : періоди роботи: 10-31.08.1987 (22 календарні дні), 09-31.03.1988 (23 календарні дні), 08-29.04.1988 (22 календарні дні), місце роботи: с. Бобер. Підстава складання списків: табелі обліку робочого часу за 1986-1988; накази на відрядження за 1986-1988 роки.

Вказані документи відповідно до Порядку №22-1 є достатньою підставою для підтвердження факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не менше 14 календарних днів у 1987 році, тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про не підтвердження первісними документами факту роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач у 1987 році приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження більше 14 календарних днів, що надає йому право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до положень абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ.

Крім того, страховий стаж позивача становить 20 років 04 місяці 27 днів, що не визнається відповідачем (а.с. 18).

Позивач одночасно з поданням заяви про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку надав усі необхідні документи для призначення пенсії.

Висновки апелянта про не підтвердження прийняття позивачем участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році не менше 14 календарних днів та відсутності у нього права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є помилковими.

Судом враховується, що подана позивачем заява про призначення пенсії за віком була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з метою ефективного способу захисту порушених прав позивача на пенсійне забезпечення буде достатнім визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.12.2021 №15, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії починаючи із 29 вересня 2021 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку до абзацу 2 пункту 1 частини першої статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року в адміністративній справі №460/17090/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький