Справа № 160/18806/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
25.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за списком № 2 з 27.10.2021 року, зарахувавши, при розрахунку пенсії додатково до визнаного, в якості стажу зі шкідливими умовами праці за списком № 2 періоди роботи: з 20.07.1982 року по 19.10.1982 року, з 23.12.1985 року по 30.12.1986 року, з 30.01.1987 року по 02.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 20.02.1989 року по 27.03.1990 року, з 08.06.1990 року по 14.01.1991 року, з 14.01.1991 року по 31.03.1998 року, з 03.11.2000 року по 13.08.2001 року, з 13.08.2001 року по 01.02.2002 року, з 01.02.2002 року по 30.04.2003 року, з 04.05.2003 року по 22.11.2005 року, з 02.07.2007 року по 12.04.2010 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачами протиправно прийняті оскаржувані рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки у позивача наявний пільговий стаж для призначення пенсії за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
12.12.2022 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на відсутність пільгового стажу для призначення пенсії.
31.01.2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, та надано копії матеріалів пенсійної справи, що була витребувана ухвалою від 28.11.2022 року.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
27.10.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пільгової пенсії за списком № 2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.11.2021 року № 11 відмовлено у призначенні та вказано: вік заявника 57 років; страховий стаж 31 рік 4 місяці 1 день; пільговий стаж 2 роки 8 місяців 15 днів; за результатами розгляду заяви від 27.10.2021 до страхового стажу зараховано всі періоди; відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного необхідного пільгового стажу.

26.06.2022 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії за списком № 2, надавши необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в призначенні пенсії було відмовлено та зазначено наступне: відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

Згідно розрахунку пенсії, що міститься у матеріалах справи, позивачу до пільгового стажу за Списком №2 не зараховані такі оскаржувані періоди: з 20.07.1982 року по 19.10.1982 року, з 23.12.1985 року по 30.12.1986 року, з 30.01.1987 року по 02.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 20.02.1989 року по 27.03.1990 року, з 08.06.1990 року по 14.01.1991 року, з 14.01.1991 року по 31.03.1998 року, з 04.05.2003 року по 22.11.2005 року, з 02.07.2007 року по 12.04.2010 року.

Також, вказаним розрахунком передбачено, що пільгового стажу позивача враховані такі періоди: з 03.11.2000 року по 13.08.2001 року, з 13.08.2001 року по 01.02.2002 року, з 01.02.2002 року по 30.04.2003 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 року таким законом є, насамперед, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який був прийнятий на зміну положення Закону України Про пенсійне забезпечення.

Отже, оскільки і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, для вирішення підстав призначення пенсії на пільгових умовах у відповідність до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення» необхідне виконання наступних умов: досягнення 55 років, наявність страхового стажу не менше 30 років у чоловік, з них не менше 12 років і 6 місяців на посадах зазначених списком № 2.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на момент звернення ОСОБА_1 до відповідачів із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 27.10.2021 року та 21.06.2022 року, позивачу виповнилось 57 років, що також підтверджується копією паспорта позивача. Страховий стаж позивача 31 рік 04 місяці 01 день (рішення відповідача-1 від 01.11.2021 року) та 32 роки 01 місяць 01 день (рішення відповідача-2 від 29.06.2022 року).

З вищевикладеного суд приходить до висновку, що для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах необхідно встановити наявність у позивача стажу на посадах передбачених списком № 2, який становить не менше 12 років і 6 місяців.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у своїх рішеннях зазначили, що пільговий стаж позивача за списком № 2 становить 02 роки 8 місяців 15 днів та 03 роки 05 місяців 16 днів відповідно, та вказали, що пільгового стажу враховано всі періоди, однак після письмового звернення до відповідачів щодо розрахунку пенсії позивача, останній не згоден з таким стажем.

Із вказаним рішення суд не погоджується та зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 року затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі - Порядок №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 N 637).

Отже, уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 10.09.2013 року у справі № 21-183а13 та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.04.2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19.06.2018 року у справі № 592/5846/17, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17, від 28.03.2019 року у справа №194/712/17, від 18.04.2019 року у справі №156/173/17, від 11.07.2019 року у справі №423/1156/17 та від 11.07.2019 року у справі №225/3845/17.

Таким чином, документами, які підтверджують наявність у особи трудового (в тому числі пільгового) стажу, є трудова книжка або інші документи у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Судом встановлено, що позивачу до пільгового стажу не враховано наступні періоди: 20.07.1982 року по 19.10.1982 року, з 23.12.1985 року по 30.12.1986 року, з 30.01.1987 року по 02.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 20.02.1989 року по 27.03.1990 року, з 08.06.1990 року по 14.01.1991 року, з 14.01.1991 року по 31.03.1998 року, з 04.05.2003 року по 22.11.2005 року, з 02.07.2007 року по 12.04.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, зокрема записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що у вищевказаних періодах позивач працював на посадах електрогазозварювальника, що відноситься до роботи зі шкідливими умовами праці за списком №2, у відповідності до Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, Постанови Кабінету Міністрів України від № 162 від 11.03.1994 року, Постанови Кабінету Міністрів України від № 36 від 16.01.2003 року та Постанови Кабінету Міністрів України від № 461 від 24.06.2016 року.

Так, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 :

- 20.07.1985 року прийнятий в цех газоводопостачання електрогазозварщиком ділянки оборотних циклів 4 розряду;

- 31.10.1985 року -18.11.1985 року військова строкова служба;

- 23.12.1985 року 30.12.1986 року - прийнятий електрогазозварщиком;

- 30.01.1987 року 02.02.1989 року прийнятий в СПТУ-34 на посаду майстра п/о електрогазозварщиком;

- 20.02.1989 року 27.03.1990 року прийнятий в кооператив електрогазозварщиком;

- 08.06.1990 року 14.01.1991 року прийнятий на посаду сварщика;

- 14.01.1991 року 31.03.1998 року електрогазозварщик ІІ розряду;

- 04.05.1998 року 01.09.1999 року прийнятий на посаду слюсаря;

- 03.11.2000 року 30.01.2003 року електрогазозварщик 5, 6 розрядів;

- 04.05.2003 року 22.11.2005 року електрогазозварщик 6 розряду;

- 02.07.2007 року 12.04.2010 року електрогазозварщиком 6 розряду.

Окрім того, у матеріалах справи наявна архівна довідка №597 від 24.02.2021 року, видана Архівним відділом Нікопольської міської ради, відповідно до якої з 20.07.1982 року по 19.10.1982 року позивач працював у «ГВС» (так у документах) електрогазозварником ділянки оборотних циклів четвертого розряду.

Одночасно, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано матеріали пенсійної справи позивача, у якій наявний Акт №1835/0400-011006-09 від 14.12.2021 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в Акціонерному товаристві «Нікопольський завод феросплавів", а саме:

- з 03.11.2000 року (наказ про прийом на роботу від 03.11.2000 року №600) прийнятий в ремонтно-механічний цех електрогазозварником 3 розряду (код робочого місця 4056);

- з 13.08.2001 року (наказ про переведення від 13.08.2001 року №767) переведений електрогазозварником 5 розряду дільниця з ремонту механоустаткування в ремонтно-механічному цеху (код робочого місця: 4106);

- з 01.02.2002 року (наказ про переведення від 01.02.2002 року №160) переведений електрогазозварником 6 розряду в ремонтно-механічному цеху (код робочого місці: 4106):

- з 30.04.2003 року звільнений (наказ про звільнення від 30.04.2003 року №288) з посади електрогазозварника 6 розряду ремонтно-механічного цеху за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

- з 14.04.2021 року (наказ про прийом на роботу від 14.04.2021 року №233) прийнятий до цеху з ремонту металургійного устаткування - 2 дільниця ремонту енергоустаткування основних цехів електрогазозварником 5 розряду (код робочого місця 9020) продовжує працювати.

Згідно наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці від 25.11.1999 року №105, від 22.12.2018 року №420, робочі місця: електрогазозварник 3 розряду ремонтно-механічного цеху; електрогазозварник 5 розряду дільниці з ремонту механоустаткування в ремонтно-механічному цеху; електрогазозварник 6 розряду ремонтно-механічного цеху: електрогазозварник 5 розряду цеху з ремонту металургійного устаткування - 2 дільниці ремонту енергоустаткування основних цехів атестовані по Списку 2.

Згідно даних табелів обліку робочого часу, у ОСОБА_1 в період з 03.11.2000 року по 30.04.2003 року не було відволікання від пільгової роботи, а в період з 14.04.2021 року по 10.09.2021 року були відволікання - 2 дні відпустка без збереження за сімейними обставинами.

Стаж роботи за професіями: електрогазозварник 3 розряду ремонтно-механічного цеху; електрогазозварник 5 розряду дільниця з ремонту механоустаткування в ремонтно-механічному цеху; електрогазозварник 6 розряду ремонтно-механічного цеху; електрогазозварник 5 розряду цеху з ремонту металургійного устаткування - 2 дільниця ремонту енергоустаткування основних цехів за період з 03.11.2000 року по 30.04.2003 року та з 14.04.2021 року по 10.09.2021 року становить 02 роки 09 місяців 27 днів.

Таким чином, періоди роботи позивача з 20.07.1982 року по 19.10.1982 року, з 23.12.1985 року по 30.12.1986 року, з 30.01.1987 року по 02.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 20.02.1989 року по 27.03.1990 року, з 08.06.1990 року по 14.01.1991 року, з 14.01.1991 року по 31.03.1998 року, з 04.05.2003 року по 22.11.2005 року, з 02.07.2007 року по 12.04.2010 року підлягають зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

Щодо неврахування відповідачем періодів з 03.11.2000 року по 13.08.2001 року, з 13.08.2001 року по 01.02.2002 року, з 01.02.2002 року по 30.04.2003 року, суд зазначає, що з наданих відповідачами матеріалів пенсійної справи, а саме: розрахунком пенсії позивача, вказані періоди враховані, тому суд відмовляє у врахуванні до пільгового стажу позивача цих періодів, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права, що не знайшло свого підтвердження у межах даної справи та в межах спірних періодів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд зазначає, що захисту підлягаю лише порушені права, а тому в цій частині доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Мореходна, 1, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчини певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 01.11.2021 року №11.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 29.06.2022 року №11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за списком № 2 з 27.10.2021 року, зарахувавши, при розрахунку пенсії додатково до визнаного, в якості стажу зі шкідливими умовами праці за списком № 2 періоди роботи з 20.07.1982 року по 19.10.1982 року, з 23.12.1985 року по 30.12.1986 року, з 30.01.1987 року по 02.02.1989 року, з 02.02.1989 року по 20.02.1989 року, з 20.02.1989 року по 27.03.1990 року, з 08.06.1990 року по 14.01.1991 року, з 14.01.1991 року по 31.03.1998 року, з 04.05.2003 року по 22.11.2005 року, з 02.07.2007 року по 12.04.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко