Справа № 380/12682/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/12682/22 пров. № А/857/332/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Желік О.М.), ухвалене в письмовому провадженні в м.Львові 20 грудня 2022 року, повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року, у справі №380/12682/22 за позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Черкаська обласна державна адміністрація про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

12.09.2022 Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Черкаська обласна державна адміністрація, просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Торбинської О.М. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №62661448 від 25.06.2021.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом. Суд першої інстанції вказав, що оскаржувана постанова винесена на підставі інформації наданої Черкаською обласною державною адміністрацією про те, що відповідно до п. 3 Додаткових заходів щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України, проведено вивчення стану місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка про що складено відповідний акт. Суд першої інстанції зазначив, що зазначені відповідачем у оскаржуваній постанові заходи на виконання рішення суду є недостатніми для повного його виконання, а тому закінчення виконавчого провадження ВП №62661448 є передчасним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у відповідача були всі підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2021, а підстави для задоволення позову відсутні. Скаржник вказує, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного у суду від 02 січня 2018 року у справі №813/4334/17 задоволено позов Представництва американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Черкаської обласної державної адміністрації: визнано протиправною бездіяльність Черкаської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України», в частині пунктів 2, 3 щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка; зобов`язано Черкаську обласну державну адміністрацію виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, в частині пунктів 2, 3 щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 13.02.2018.

23 жовтня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №813/4334/17 про зобов`язання Черкаську обласну державну адміністрацію виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, в частині пунктів 2, 3 щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка.

28.07.2020 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62661448 з виконання зазначеного виконавчого листа №813/4334/17 від 23 жовтня 2018 року.

04.06.2021 у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем накладено штраф на Черкаську обласну державну адміністрацію в розмірі 5100 грн. та зобов`язано виконати рішення протягом 10 днів з дня отримання вказаної постанови.

Черкаська обласна державна адміністрація направила у Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист «Про розгляд постанови» №01/01-47/4988/01/01-01-47/13845, в якому повідомлено про фактичне виконання в повному обсязі рішення Львівського окружного адміністративного у суду від 02 січня 2018 року у справі №813/4334/17, а тому виконавче провадження №62661448 підлягає закінченню на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

25.06.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №62661448 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану постанову протиправною та передчасною, Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулось з позовом до суду.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з статтею 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов`язків, зокрема, згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 39 Закону №1404-VIII).

Аналіз законодавчих норм дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, що виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання рішень відповідно до встановленого таким рішенням способу та порядку; проводити перевірку виконання рішень боржниками; а рішення про закінчення виконавчого провадження приймати лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом, а не вибіркових частин такого на розсуд боржника.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що підставою для закінчення виконавчого провадження слугував лист Черкаської обласної державної адміністрації від 18.06.2021.

Черкаською обласною державною адміністрацією повідомлено відповідача, що відповідно до пункту 3 Додаткових заходів щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України, проведено вивчення стану місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка про що складено відповідний акт.

Згідно з актом вивчення території єврейського кладовища в м.Черкаси від 17.07.2018 встановлено, що територія єврейського кладовища закрита з 1955 року, охорону такого відповідно до статті 31 Закону України «Про поховання та похоронну справу» здійснює виконком Черкаської міської ради, балансоутримувачем кладовища є КП «Комбінат комунальних підприємств» Черкаської міської ради. В межах закритого кладовища, що розміщене на земельній ділянці із кадастровим номером :03:003:0049, знаходяться об`єкти культурної спадщини: могила жертв політичних репресій, пам`ятний знак жертвам Голодомору та політичних репресій. Балансоутримувачем вжито усіх заходів із благоустрою закритого кладовища. Кладовище не є об`єктом чи пам`яткою археології та не вимагає наукового дослідження відповідно до вимог Закону України «Про охорону археологічної спадщини».

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 №604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» затверджено додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України.

Пунктами 2, 3 вказаного розпорядження встановлено: «Взяти на облік місця, де залишилися сліди давніх поховань, організувати їх обстеження та вивчення з наступним оприлюдненням результатів досліджень через засоби масової інформації.

Провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.»

В свою чергу належні та допустимі докази взяття на облік місць, де залишилися сліди давніх поховань, організації їх вивчення з наступним оприлюдненням в засобах масової інформації, доказів проведення роботи з виявлення і вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та місць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, доказів того, що заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження, облаштування місць поховання носять постійний, а не одноразовий характер тощо.

В матеріалах справи, також, відсутні докази щодо проведення робіт по вивченню території щодо об`єкта «Єврейське кладовище, що знаходиться у місті Черкаси по вулиці Пролетарській (Героїв Чорнобиля) - бульвар Шевченка».

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скаржником фактично допущено формальне виконання вимог рішення Львівського окружного адміністративного у суду від 02 січня 2018 року у справі №813/4334/17, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, тоді як відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не виконав вимог частини 2 статті 18, частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження здійснити перевірку виконання рішень на предмет фактичного його виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Належні та допустимі докази протилежного скаржник не надає.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо передчасності винесення постанови головного державного виконавця Торбинської О.М. відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №62661448 від 25.06.2021 про закінчення виконавчого провадження та, як наслідок, наявності правових підстав для скасування такої.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 268, 287, 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі №380/12682/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко