Справа № 160/22317/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/22317/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко ОМ.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/22317/21
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КОНСУЛ»
до: про:Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КОНСУЛ» (далі - ТОВ «БК «КОНСУЛ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. /а.с. 1-37 том 1/

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі № 160/22317/21 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 230 том 3/.

Позивач, посилаючись адміністративному позові / а.с. 1-37 том 1/ на те, що посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 19.08.2021р. по 30.10.2021р. планову виїзну перевірку ТОВ «БК «КОНСУЛ» за результатами якої складено акт №3480/04-36-07-03/35458329 від 07.10.2021р. у якому відображено встановлені у ході перевірки порушення: - п.44.1. ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток у загальному розмірі на 15650512 грн. за період II півріччя 2019р.- І півріччя 2021р.; - п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість (далі ПДВ) у загальному розмірі на 17388953 грн. за період з липня 2019р. по вересень 2020р.; - п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті чого підприємством несвоєчасно здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розрахунковому розмірі в залежності від термінів порушення реєстрації накладних та незареєстрованої суми ПДВ; - п.176.2. ст. 176 ПК України та розділу III Порядку заповнення та подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015р., в частині подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ за III, IV кв. 2019, І, II, III, IV кв. 2020, І, II кв.2021 з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку та сум ПДФО, які підлягають нарахуванню та сплаті з сум нарахованих та виплачених доходів на користь фізичної особи ( ОСОБА_1 , а також не відображені суми виплаченого доходу по: ФОП ОСОБА_2 (у розмірі 1 700,00 грн. за послуги з організації перевезення вантажу згідно договору №123 від 01.12.2020р. за IV квартал 2020р. за ознакою «157» не відображались); ФОП ОСОБА_3 ( у розмірі 2706,65 грн. за виготовлення комплекту металевих деталей згідно рахунку № РФ00000440 від 12.12.2020 за IV квартал 2020р. за ознакою « 157» не відображались); ФОП ОСОБА_4 (у розмірі 1307,99 грн. за інструмент згідно договору №2019-11 від 03.01.2019р. за IV квартал 2020р. за ознакою « 157» не відображались); ФОП ОСОБА_5 ( у розмірі 3900,00 грн. за цемент згідно рахунку №4438 від 18.12.2019р. за IV квартал 2020 р. за ознакою « 157» не відображались); - порушення вимог п.п. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164, п.п.168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, яке виразилось у не нарахуванні, неутриманні та неперерахуванні до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2505 грн., в т.ч. з доходу платника податку від надання майна в оренду фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2019р. по 30.06.2021р.; - порушення вимог п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п.168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, яке виразилось у не нарахуванні та неперерахуванні до бюджету військового збору в сумі 208,92 грн., в т.ч. з доходу платника податку від надання майна в оренду фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2019р. по 30.06.2021р.. Та на підставі цього акту за результатами перевірки податковим органом 26.10.2021р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «ПС») про застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 1020,00 грн.;

- № (форма «Д»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями - 2505,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 187,52 грн., пеня - 9,82 грн.;

- № (форма «Д»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковими зобов`язаннями - 208,92грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 15,68 грн., пеня - 0,82 грн.;

та 05.11.2021р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за податком на прибуток приватних підприємств: за податковим зобов`язанням - 15650512,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2000748,25 грн.;

- № (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ: за податковим зобов`язанням - 17388953,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4347238,25 грн.;

- № (форма «Н»), яким застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних на суму 6717,45 грн.

Підприємство, після ознайомлення із актом перевірки, погодилось з донарахуванням відповідачем податку на прибуток на суму 450,72 грн. по безоплатно отриманим послугам оренди, який включено до складу збільшеної загальної суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у податковому повідомленні рішенні № від 05.11.2021р., і не погоджується із цим рішенням відповідача в частині донарахування суми податку на прибуток на суму 15650061,28 грн. та застосованими штрафними санкціями в розмірі 2000722,95 грн., а також вважає необґрунтованим рішення та безпідставним податкове повідомлення-рішення відповідача № від 05.11.2021р., яким збільшено податкове зобов`язання підприємства з ПДВ, з огляду на наступне. Так оскаржувані позивачем рішення податковим органом прийнято з огляду на зроблений ним за результатами перевірки висновок про безпідставне віднесення позивачем сум ПДВ, який сплачено позивачем у складі вартості товарів (робіт, послуг) підприємствам-контрагентам- ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», протягом перевіряємого періоду, до складу податкового кредиту через не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з цими контрагентами, такі висновки податкового органу за результатами перевірки ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджені жодними доказами, тоді як позивачем під час перевірки було надано належні первинні документи , які підтверджують фактичне виконання господарських операцій позивачем з контрагентами - ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», протягом перевіряємого періоду та свідчать про фактичне виконання зобов`язань і подальше використання позивачем отриманих від контрагентів товарів, робіт та послуг у власній господарській діяльності, що призвело до зміни активів підприємства та надавало підприємству право на формування податкової звітності у відповідних звітних періодах з урахуванням результатів господарської діяльності підприємства, тому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 05.11.2021р. в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 15650061,28 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 2000722,95 грн., та № від 05.11.2021р. у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі № 160/22317/21 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № від 05.11.2021р. в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 15650061,28 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 2000722,95грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № від 05.11.2021р. /а.с. 245-255 том 4/.

Відповідач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 17.01.2022р. подав апеляційну скаргу /а.с. 1-10 том 5/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022р. у справі №160/22317/21 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі № 160/22317/21 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 КАС України. /а.с. 63-64 том 5/.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області повторно було подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у цій справі, у якій також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, безпосередньо до суду апеляційної інстанції / а.с. 67-76 том 5/.

З метою забезпечення розгляду апеляційної скарги відповідача з суду першої інстанції ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022р. витребувано матеріали справи №160/22317/21 / а.с. 92 том 5/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 18.08.2022р. /а.с. 95 том 5/.

Оскільки судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/22317/21, станом на 24.08.2022р. перебували у відпустці, із застосуванням системи автоматизованого розподілу судових справ Третього апеляційного адміністративного суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/22317/21 та визначено колегію суддів, яка розглядає цю справу у складі: головуючий суддя Коршун А.О., судді Бишевська Н.А., Добродняк І.В. / а.с. 96,97 том 5/ і ухвалами суду апеляційної інстанції від 24.08.2022р. у справі №160/22317/21 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/22317/21 /а.с. 98 том 5/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 13 годин 30 хвилин 27.09.2022р. /а.с. 99 том 5/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 100-10 том 5/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 67-76 том 5/, з урахуванням додаткових письмових пояснень /а.с.208-231 том 27/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 17.01.2022р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до рішення зборів суддів Третього апеляційного адміністративного суду №1 від 07.03.2022р. із застосуванням системи автоматизованого розподілу судових справ суду справу №160/22317/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 104,105 том 5/.

У судовому засіданні 27.09.2022р. у розгляді справи оголошено перерву до 16-00 годин 25.10.2022р. з метою надання суду письмових пояснень на апеляційну скаргу / а.с. 116-117 том 5/.

Позивач, у письмових поясненнях на апеляційну скаргу /а.с. 120-177 том 5/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом під час розгляду справи було встановлено усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та постановлено правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 17.01.2022р. у цій справі залишити без змін.

У зв`язку з тим, що суддя Чередниченко В.Є., який входить до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/22317/21, станом на 24.10.2022р. перебував у відпустці, із застосуванням системи автоматизованого розподілу судових справ Третього апеляційного адміністративного суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/22317/21 та визначено колегію суддів, яка розглядає цю справу у складі: головуючий суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Сафронова С.В. / а.с. 206-207 том 27/.

25.10.2022р. у судовому засіданні у розгляді цієї справи оголошено перерву до 15 годин 30 хвилин 08.11.2022р. з метою надання додаткового часу для подання позивачем додаткових доказів та підготовки учасників справи до розгляду справи / а.с. 242-243 том 27/, про що судом було повідомлено учасників / а.с. 244 том 27/, а 08.11.2022р. судом у судовому засіданні у розгляді цієї справи оголошено перерву до 13-00 29.11.2022р. / а.с. 183-184 том 28/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 185 том 28/.

29.11.2022р. через відсутність в приміщення Третього апеляційного адміністративного суду електроенергії справу №160/22317/21 за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/22317/21 було знято з розгляду та розгляд цієї справи перенесено на 14 годин 30 хвилин 06.12.2022р. / а.с. 186 том 28/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 187 том 28/.

У судовому засіданні 06.12.2022р.:

- представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 17.01.2022р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі;

- представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, додаткових письмових поясненнях і просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 17.01.2022р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ «БК «КОНСУЛ», позивач у справі, зареєстровано як юридична особа 19.10.2007р., , підприємство є платником податків, у тому числі податку на додану вартість (далі ПДВ), основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових (КВЕД 41.20) /а.с. 207-215 том 3/ .

Під час розгляду справи встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 19.08.2021р. по 30.10.2021р. проведено планову виїзну перевірку ТОВ «БК «КОНСУЛ» за результатами якої складено акт №3480/04-36-07-03/35458329 від 07.10.2021р. (далі акт перевірки).

З наданої суду ксерокопії акту перевірки / а.с. 38-178 том 1/ вбачається, що у ході перевірки податковим органом зроблено висновки про порушення позивачем у справі:

- п.44.1. ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток у загальному розмірі на 15650512 грн. за період II півріччя 2019р.- І півріччя 2021р.;

- п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість (далі ПДВ) у загальному розмірі на 17388953 грн. за період з липня 2019р. по вересень 2020р.;

- п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті чого підприємством несвоєчасно здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розрахунковому розмірі в залежності від термінів порушення реєстрації накладних та незареєстрованої суми ПДВ;

- п.176.2. ст. 176 ПК України та розділу III Порядку заповнення та подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, в частині подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ за III, IV кв. 2019, І, II, III, IV кв. 2020, І, II кв.2021 з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку та сум ПДФО, які підлягають нарахуванню та сплаті з сум нарахованих та виплачених доходів на користь фізичної особи ( ОСОБА_1 , а також не відображені суми виплаченого доходу по: ФОП ОСОБА_2 (у розмірі 1 700,00 грн. за послуги з організації перевезення вантажу згідно договору №123 від 01.12.2020р. за IV квартал 2020р. за ознакою «157» не відображались); ФОП ОСОБА_3 ( у розмірі 2706,65 грн. за виготовлення комплекту металевих деталей згідно рахунку № РФ00000440 від 12.12.2020 за IV квартал 2020р. за ознакою « 157» не відображались); ФОП ОСОБА_4 (у розмірі 1307,99 грн. за інструмент згідно договору №2019-11 від 03.01.2019р. за IV квартал 2020р. за ознакою « 157» не відображались); ФОП ОСОБА_5 ( у розмірі 3900,00 грн. за цемент згідно рахунку №4438 від 18.12.2019р. за IV квартал 2020 р. за ознакою « 157» не відображались);

- порушення вимог п.п. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164, п.п.168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, яке виразилось у не нарахуванні, неутриманні та неперерахуванні до бюджету податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2505 грн., в т.ч. з доходу платника податку від надання майна в оренду фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2019р. по 30.06.2021р.;

- порушення вимог п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п.168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, яке виразилось у не нарахуванні та неперерахуванні до бюджету військового збору в сумі 208,92 грн., в т.ч. з доходу платника податку від надання майна в оренду фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.07.2019р. по 30.06.2021р..

Та на підставі вищезазначеного акту перевірки податковим органом (відповідачем у справі) 26.10.2021р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «ПС») про застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб на суму 1020,00 грн. /а.с. 213 том 1/;

- № (форма «Д»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями - 2505,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 187,52 грн., пеня - 9,82 грн. /а.с. 215-216 том 1/;

- № (форма «Д»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковими зобов`язаннями - 208,92грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 15,68 грн., пеня - 0,82 грн. / а.с. 219-220 том 1/;

та 05.11.2021р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за податком на прибуток приватних підприємств: за податковим зобов`язанням - 15650512,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2000748,25 грн. /а.с. 202-204 том 1/;

- № (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ: за податковим зобов`язанням - 17388953,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4347238,25 грн. /а.с. 206-207 том 1/;

- № (форма «Н»), яким застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних на суму 6717,45 грн. / а.с. 210-211 том 1/.

Як вбачається з адміністративного позову предметом оскарження у цій справі є податкові повідомлення-рішення, які прийняті відповідачем 05.11.2021р., але при цьому ТОВ «БК «КОНСУЛ» зазначає, що погоджується з донарахуванням відповідачем податку на прибуток на суму 450,72 грн. по безоплатно отриманим послугам оренди, який включено до складу збільшеної загальної суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у податковому повідомленні рішенні № від 05.11.2021р., і не погоджується із цим рішенням відповідача в частині донарахування суми податку на прибуток на суму 15650061,28 грн. та застосованим штрафним санкціям в розмірі 2000722,95 грн., а також вважає необґрунтованим рішення та безпідставним податкове повідомлення-рішення відповідача № від 05.11.2021р., яким збільшено податкове зобов`язання підприємства з ПДВ.

Висновок про порушення підприємством (позивачем у справі) норм чинного Податкового кодексу України, яке призвело до заниження доходу протягом перевіряємого періоду, відповідно до наданої суду ксерокопії акту перевірки / а.с. 37 -178 том 1/, через те, що на його думку ТОВ « ВК «КОНСУЛ» безпідставно віднесено суми ПДВ, який сплачено позивачем у складі вартості товарів (робіт, послуг) підприємствам-контрагентам- ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», протягом перевіряємого періоду, до складу податкового кредиту через не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з цими контрагентами, не можливість встановити походження послуг за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операцій, у підприємств-контрагентів позивача фактично відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, відсутність виробничої бази та необхідної кількості найманих працівників, що унеможливлює здійснення господарської діяльності цих контрагентів по взаємовідносинам з ТОВ «БК «КОНСУЛ» протягом перевіряємого періоду.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у ході перевірки податковим органом встановлено, що розрахунки між сторонами позивачем та його контрагентами - ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня, що відображено у акті перевірки.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями п. 44.6. ст. 44 цього ж Кодексу встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

До податкового кредиту, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, а визначається податковий кредит звітного періоду, з огляду на п. 198.3 ст. 198 ПК України, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

До складу податкового кредиту, відповідно до положень п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Нормами п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон) господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положеннями ст. 4 вищезазначеного Закону передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, і для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону , можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже аналіз наведених норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, такі господарські операції пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, тому аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції, а наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податку повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Щодо висновків податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що протягом перевіряємого періоду внаслідок укладених фінансово-господарських договорів позивач у справі мав господарські взаємовідносини з контрагентами: ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», при цьому необхідно зазначити, що предметом договорів, які були укладені позивачем у справі з цими контрагентами було виконання будівельно-монтажних робіт, і ці господарські зобов`язання виконані сторонами у повному обсязі, а саме контрагентами позивача у визначені умовами договорів строки виконано визначений умовами кладених договорів обсяг послуг (робіт), а позивачем у повному обсязі сплачена вартість цих робіт (послуг) у безготівковій формі згідно платіжних доручень та у подальшому використано отримані від цих контрагентів послуги (роботи) у власній господарській діяльності, яка пов`язана із будівництвом житлових і нежитлових будівель, яка здійснювалась позивачем на підставі укладених ним договорів із замовниками будівництва ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ», ПРАТ «ВФ «Україна», ТОВ «АСТРА», при цьому ці контрагенти позивача під час укладання договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов`язань за цими правочинами були у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстровані у якості юридичних осіб та платників податків, у тому числі ПДВ, і позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу, відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеними господарськими зобов`язаннями (правочинами), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, та які, у свою чергу, також свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань за цими договорами і використання отриманих позивачем товарів та робіт (послуг) у власній господарський діяльності позивача, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи. /а.с.223-252 том 1, а.с. 1-250 том 2, а.с. 1-185 том 3, а.с.189-249 том 5, а.с. 1-215 том 6, а.с. 1-216 том 7, а.с. 1-244 том 8, а.с. 1-192 том 9, а.с. 1-207 том 10, а.с. 1-250 том 11, а.с. 1-237 том 12, а.с. 1-250 том 13, а.с. 1-250 том 14, а.с. 1-250 том 15, а.с. 1-250 том 16, а.с. 1-201 том 17, а.с. 1-250 том 18, а.с. 1-80 том 19, а.с. 1-250 том 20, а.с. 1-250 том 21, а.с. 1-250 том 22, а.с. 1-219 том 23, а.с. 1-233 том 24, а.с. 1-250 том 25, а.с. 1-55 том 26, а.с. 2-205 том 27, а.с. 3-182 том 28/.

Крім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на складений відповідачем акт перевірки позивача, викладені у цьому акті обставини щодо порушень позивачем податкового законодавства зроблені податковим органом лише на підставі аналізу зібраної податкової інформації щодо контрагентів позивача, але така інформація не є підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а підприємство не може автоматично бути визнано правопорушником лише на тій підставі, що його контрагентів не вдалось перевірити, або ними були допущені певні порушення через отримання податковим органом податкової інформації, у якій містяться висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись тощо, оскільки навіть наявність такої інформації не звільняє такий податковий орган від виконання покладеного на нього нормами закону обов`язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону, і зібрана податкова інформація щодо контрагента певного суб`єкта господарювання, у даному випадку позивача у справі, не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов`язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов`язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов`язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов`язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов`язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом господарської діяльності позивача, колегія суддів робить висновок про те, що в результаті господарських операцій з контрагентами - ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», які були вчинені протягом перевіряємого періоду, у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання від цих контрагентів послуг/робіт (товарів), перелік (кількість, якість, вартість) яких визначених умовами укладеного господарського договору, і подальше використання цих послуг/робіт (товарів) у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, з огляду на те, що цими контрагентами позивача виконувались роботи в порядку субпідряду за договорами, що були укладені між позивачем та замовниками ТОВ «РІТЕЙЛ-ДЕВЕЛОПМЕНТ», ПРАТ «ВФ «Україна», ТОВ «АСТРА», що підтверджується первинними документами за цими угодами, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання - позивача у справі, ділової мети одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і позивач у даному випадку не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентом вимог чинного законодавства України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведена правова позиція стосовно розв`язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

З огляду на досліджені судом під час розгляду цієї справи належні письмові докази колегія суддів вважає, що висновки відповідача за результатами проведеної перевірки ґрунтуються лише на податковій інформації відносно контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи, а отже контролюючий орган не навів достатніх обставин, які б вказували на безтоварність господарських операцій.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018р. у справі № 802/1155/17-а відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Також необхідно зазначити, що висновок податкового органу стосовно відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 30.01.2018р. у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018р. у справі №826/7704/16.

Щодо посилань відповідача під час розгляду цієї справи, як судом першої так і апеляційної інстанції, в обґрунтування висновку щодо нереальності здійснення господарських операцій позивача із вищезазначеними контрагентами на те, що ці контрагенти є фігурантами кримінальних проваджень, то колегія суддів вважає, що наявність порушених кримінальних проваджень фігурантами яких є контрагенти позивача не може бути визнано єдиним доказом нереальності здійснення позивачем протягом перевіряємого періоду господарських зобов`язань із цими суб`єктами господарювання, оскільки сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили.

І така позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, який висловлено ним під час вирішення подібних відносин та викладено у постановах від 29.03.2018р. у справі №826/3498/15, від 04.09.2018р. у справі №826/18952/14.

Щодо наявного вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.06.2020р. у справі №209/391/20, яким директора ТОВ «Квінтер Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач») визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України за внесення до Ліцензійних умов завідомо неправдивих відомостей щодо складу працівників товариства, то з урахуванням того, що будівельно-монтажні послуги ТОВ «Квінтер Альфа» надано позивачу у липні 2019р., тобто при наявності діючої ліцензії та відсутності відповідного вироку, який не містить будь-якої інформації щодо взаємовідносин ТОВ «Квінтер Альфа» з позивачем, колегія суддів вважає, що наявність даного вироку не може свідчити про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Квінтер Альфа» з урахуванням досліджених судом під час розгляду справи належних первинних документів по господарським операціям позивача з цим контрагентом.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у справі не доведено, а судом під час розгляду цієї справи, не встановлено наявності факту узгодженості дій платника податків (позивача у цій справі) з недобросовісним постачальником (якими на думку відповідача є вищезазначені контрагенти позивача) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань, яке може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит, як і не надано відповідачем суду під час розгляду цієї справи належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов`язань третіх осіб, тоді як позивачем у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб доведено факт виконання сторонами своїх зобов`язань за договорами укладеними між позивачем та контрагентами - ТОВ «БГ «Буддекорсервіс», ТОВ «БК «Будівельний Майданчик», ТОВ «БК «Будуправління №12», ТОВ «Будівельна Група Глобусбудактив», ТОВ «ІБК «Житлобуд», ТОВ «Квінтер-Альфа» (колишня назва ТОВ «Марбудпостач»), ТОВ «Маррембуд», ТОВ «НВП «Укрстрой», ТОВ «Укрбудіндастрі», ТОВ «Укррембудкомплекс Північ», ТОВ «Астбуд», протягом перевіряємого періоду і використання позивачем послуг/робіт (товарів) отриманих від цих контрагентів у власній господарській діяльності, що призвело до зміни в структурі активів, зобов`язань позивача у справі.

З огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів цієї справи, та приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема положення п.44.1 ст. 44, пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 1 ст.77 КАС України, не було доведено правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень № від 05.11.2021р. в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму 15650061,28 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 2000722,95грн., № від 05.11.2021р. в частині збільшення грошового зобов`язання позивача з ПДВ на суму 17388953,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4347238,25 грн., тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив у справі правильне рішення про визнання протиправним та скасування таки рішень відповідача у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 17.01.2022р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, не містять інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного відповідачем аргументу, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2022р. у справі №160/22317/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 07.02.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя С.В. Сафронова