Справа № 380/1427/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1427/23
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

09 лютого 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Н.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови у прийнятті декларації від 11.07.2022 про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію від 11.07.2022 про відмову позивачки від громадянства російської федерації.

Ухвалою судді від 30.01.2023 позовна заява залишена без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня вручення ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою від 06.02.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09.02.2023 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом заборони ГУ ДМС України у Львівській області скасовувати рішення від 08.02.2021 року про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України до набуття рішенням суду у даній справі законної сили.

В обґрунтування заяви зазначено, що предметом оскарження є підставність відмови відповідача у прийнятті вищезазначеної декларації позивача. 08.02.2023 закінчується строк дії тимчасового посвідчення громадянина України НОМЕР_1 на ім`я позивачки. Чинне законодавство продовження строку дії цього документу не передбачає. Правовим наслідком відмови відповідача у прийнятті декларації позивача у термін 08.02.2023 року є висновок про невиконання позивачкою без поважних причин обов`язку щодо припинення іноземного громадянства і скасування рішення ГУ ДМС України у Львівській області від 08.02.2021 року про оформлення набуття позивачкою громадянства України на підставі ст.21 Закону України «Про громадянство України» та п.88 «б», п.96 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Скасування рішення ГУ ДМС України у Львівській області від 08.02.2021 року про оформлення набуття позивачкою громадянства України з підстав зазначених у ст. Закону України «Про громадянство України» до вирішення даного спору по суті змінить її правовий статус і унеможливить виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову, оскільки позивачка на той час вже не буде громадянкою України і відпаде правова підстава за ч.5 ст.8 Закону України «Про громадянство України» для розгляду її декларації про вихід із іноземного громадянства. Неможливість виконання рішення суду відповідно до п. 1 ч.2 ст.150 КАС України є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.151 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання необхідності про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову згідно ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Суд згідно ч. 2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови у прийнятті декларації від 11.07.2022 про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повторно розглянути декларацію від 11.07.2022 про відмову позивачки від громадянства російської федерації.

Із заяви про забезпечення позову слідує, що заявник просить заборонити Головному управлінню Державної міграційної служби України у Львівській області вчиняти дії щодо скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, які можуть бути вчинені відповідачем у майбутньому.

Суд звертає увагу, що спір по суті виник у зв`язку з необхідністю встановлення правомірності дій Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови у прийнятті декларації позивача про відмову від громадянства російської федерації при вирішенні питання про оформлення набуття позивачем громадянства України.

Водночас належного обґрунтування на користь наявності обставин, що свідчать про можливе вчинення відповідачем дій щодо скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України по змісту заяви про забезпечення позову представником позивача не наведено.

Також до заяви про забезпечення позову заявником не надано доказів доцільності вжиття заявлених заходів з урахуванням спірних правовідносин, що виникли між сторонами.

Іншого способу забезпечення даного позову представником позивача не наведено.

Таким чином, представником позивача не доведено належними та достатніми доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі, жодних доказів, у розумінні статей 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника, а також того, що відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для забезпечення позову у цій справі, а тому у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248, 250, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 10.02.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.