Справа № 520/18715/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 р.Справа № 520/18715/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/18715/21

за позовом ОСОБА_1

до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, яка полягає у невирішенні питання про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (за межами населених пунктів);

- зобов`язати Савинську селищну раду Ізюмського району Харківської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області, яка полягає у невирішенні питання про надання або відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області (за межами населених пунктів).

Зобов`язано Савинську селищну раду Ізюмського району Харківської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10 червня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області.

25.12.2021 представником позивача засобами поштового зв`язку було направлено до Харківського окружного адміністративного суду заяву щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучено докази витрат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом Савинської селищної ради Ізюмського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення та розподілити судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку.

Зазначає, що у пункті 3 прохальної частини заяви про усунення недоліків позовної заяви, представник позивача просив суд надати можливість упродовж 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових витрат позивачки у зв`язку із розглядом даної справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат, що підтверджується наявною в матеріалах даної справи заявою про усунення недоліків позовної заяви датованою 11.10.2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони подали до апеляційного суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до прийняття рішення по суті справи, як це встановлено ч. 7 ст. 139 КАС України.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Поряд з тим, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 надано роз`яснення щодо застосування норм Кодексу адміністративного судочинства України щодо ухвалення додаткового судового рішення.

За правилами Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України).

Приписами до ч. 1, ч. 3, ч. 6 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", відповідно до яких заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Приймаючи оспорювану ухвалу від 20.01.2022 року у справі №520/18715/21 суд першої інстанції зазначив, що позивачем до прийняття рішення по суті справі не було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Судовим розглядом встановлено, що 05.10.2021 року Харківським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву позивача залишено без руху. Надано позивачеві п`ять календарних днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

11.10.2021 року, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року по справі № 520/18715/21, представником позивача подано безпосередньо до канцелярії суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій надано документи необхідні для відкриття провадження у справі та її подальшого судового розгляду.

У пункті 3 прохальної частини заяви про усунення недоліків позовної заяви, представник позивача просив суд надати можливість упродовж 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових витрат позивачки у зв`язку із розглядом даної справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат, що підтверджується наявною в матеріалах даної справи заявою про усунення недоліків позовної заяви датованою 11.10.2021 року.

Судове рішення у справі № 520/18715/21 прийнято у спрощеному провадженні без виклику сторін 21.12.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що приписами статті 139 КАС України, сторона подає докази які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконавши вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року у справі №520/18715/21 якою позовну заяву позивача залишено без руху, звертаючись з заявою про усунення недоліків від 11.10.2021 року одночасно заявляв щодо надання можливості упродовж 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду довести розмір фактично понесених судових витрат позивачки у зв`язку із розглядом даної справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат.

Отже, представник позивач звернувся з заявою до прийняття рішення по суті у справі №520/18715/21 у відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку, що позивачем не було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до прийняття рішення по суті справи, як це встановлено ч. 7 ст. 139 КАС України.

Стосовно вимоги апеляційної скарги про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як зазначалось раніше, судове рішення від 21.12.2021 у справі №520/18715/21 прийнято Харківським окружним адміністративним судом у спрощеному провадженні без виклику сторін, а тому ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу входить до компетенції суду першої інстанції, отже, в цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 229, 250, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 по справі №520/18715/21 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 08.02.2023 року