Справа № 405/4397/22
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4397/22
Провадження №2-а/405/35/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Дризі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №405/4397/22 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержанта поліції Пасіки Романа Вадимовича (18000, м. Черкаси, вул. Лесі Українки), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.57) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому (позові) просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5781569 від 20.08.2022 року, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., провадження по справі закрити, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що зазначеною постановою його (позивача) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., при цьому, він (позивач) не згоден з даною постановою, вважає її незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасування як така, що винесена з грубим порушенням гарантованих йому (позивачу) діючим Національним законодавством та нормами міжнародного права, зокрема, ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що є частиною Національного законодавства, права на захист.

Зокрема, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, гарантуються нормами Конвенції (ч.3 ст.6), Конституції України (ст.59), КУпАП (ст.268), та основоположним правом такої особи є право на захист, поряд з цим, відповідач інспектор 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержант поліції Пасіка Р.В., під час розгляду справи про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності, після роз`яснення йому прав, у т.ч., права на захист, грубо нехтуючи вищенаведеними положеннями діючого законодавства, не наддав йому (позивачу) можливості скористатися гарантованим йому (позивачу) правом на професійну правничу допомогу, відхиливши заявлене ним клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та незважаючи на його заперечення протии прозгляду справи без участі його захисника, розглянув справу та виніс оскаржувану постанову.

Крім того, зазначив, що відповідно до обставин, зазначених в оскаржуваній постанові 20.08.2022 року о 17.47 год. в м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 1, водій рухався зі швидкістю 88 км/год. та перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 38 км/год., яка (швидкість) вимірювалася приладом TruCam 006451, чим порушив п.п.12.4 ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, тим самим, єдиним доказом перевищення швидкості водієм, посилання на який міститься в постанові є показники (фото, відео) приладу TruCam. Поряд з цим, відповідно до Інструкції виробника Laser Technology Inc, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam передбачає можливість використання цього приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Лазерний вимірювач швидкості TruCam може використовуватися як в мобільному, так і в статичному положенні, поряд з цим, порядок вимог та функціонування системи приладів в автоматичному режимі, в т.ч., з можливістю використання як в мобільному, так і в статичному положенні та що до неї входить регламентований Постановою Кабінету Міністрів України №833 від 10.11.2017 року «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі». Крім того, відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці, тим самим, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматичну фото - і відеотехніку повинно бути розміщено в порядку, визначеному вказаною нормою Закону, тобто ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам вказаної статті.

Окрім того, зазначив, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), та вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно з якою, як зазначено вище, інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Тим самим, фіксація швидкості руху транспортного засобу мала бути проведена поліцейським вищевказаним мобільним (рухомим), приладом вимірювання швидкості, розміщеним стаціонарно вмонтованим способом (з застосуванням триноги, тощо), а не тримаючи його особою поліцейського у руці, з розміщенням на даному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», який би проінформував водія про те, що ведеться фіксація в автоматичному режимі, на підставі чого його (позивача) не було проінформовано про те, що ведеться відео фіксація в автоматичному режимі, що є порушенням з боку інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержанта поліції Пасіки Р.В. вимог ч.2 ст. 40 Закону №580-УІІІ.Більш того, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались на час розгляду адміністративної справи обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги (як вказано в оскаржуваній постанові - м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 1) дорожнього знаку «5.70» та лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення Правил дорожнього руху, в тому числі, і швидкісного режиму, а заявити відповідне клопотання про витребування відповідних відомостей під час винесення інспектором поліції оскаржуваної постанови він (позивач) був позбавлений можливості через юридичну необізнаність та відмовою поліцейського залучити до участі у розгляді справи адвоката для надання його (позивачу) професійної правничої допомоги.

З огляду на викладене, та враховуючи, що ПДР ним (позивачем) не порушено, належні та допустимі докази його (позивача) вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП відсутні, справа була розглянута з порушенням встановленої процедури її розгляду та порушенням його права на захист, вважає, що є визначені законом підстави для скасування оскаржуваної ним постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

При цьому, 11 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , поданий відповідачем ГУ НП в Черкаській області, зареєстрований судом за вх.№19307, за змістом якого останній вважає себе неналежним відповідачем у справі, оскільки спірна постанова винесена інспектором 4 роти №1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., який не має відношення до ГУ НП в Черкаській області. УПП в Черкаській області є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який не входить до складу ГУ НП в Черкаській області та йому не підпорядковується. Просив відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову до відповідача ГУ НП в Черкаській області.

Крім того, 04 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача інспектора роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасіки Р.В. Скляренко М.О. (діє на підставі довіреності №1086/41/3/01-2022 від 17.01.2022 року), з доданими до відзиву доказами та DVD-диском з фото- та відеозаписами, за змістом якого відповідач інспектор роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасіка Р.В. позов ОСОБА_1 не визнає, просить відмовити позивачу в його задоволенні. При цьому, на обгрунтування заперечень зазначив, що 20.08.2022 року близько 17 год. 47 хв., під час несення служби по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконання службових обов`язків, відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», на території м. Черкаси, за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM II LTI 20/20», серійний номер ТС008451, було зафіксовано, що водій, поблизу буд. № 1 по вул. Сумгаїтській, керуючи транспортним засобом Toyota RAV 1, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 88 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 38 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, та на підставі п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений, водія було проінформовано про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та після перевірки документів водія відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст.280 КУпАП, було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснено позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розглянувши справу, відповідно до ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП інспектором роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасікою Р.В. винесено постанову серії ЕАР №5781569 від 20.08.2022 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., ознайомлено позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, вручено копію постанови, роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

Також зазначив, що на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, що виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо, при цьому, позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, та під час розгляду справи позивач надав свої пояснення в усній формі. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у Постанові від 07.11.2019 року по справі №487/2179/17.

Крім того, щодо зазначення позивачем у позові про те, що фіксація швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості «ТruСАМ» шляхом його утримання в руках суперечить положенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», не погоджується, оскільки лазерний вимірювач швидкості «ТruСАМ LТІ 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018 року. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «LТІ 20/20 ТruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки. Дана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року, який втратив чинність 01 січня 2016 року та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність. На теперішній час, єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, при цьому, вищевказаним Законом не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію, крім того, взагалі не містить такого поняття як «сертифікація». Відповідно до п.20 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №347 від 04.06.2015 року вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, що використовуються при контролі безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобі, належить до сфери законодавчо регульованої метрології. Відповідно до ст.3 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сферою законодавчо регульованої метрології є визначені цим Законом види діяльності, щодо яких з метою забезпечення єдності вимірювань та простежуваності здійснюється державне регулювання стосовно вимірювань, одиниць вимірювання та засобів вимірювальної техніки. До сфери законодавчо регульованої метрології належать такі види діяльності, зокрема, як контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів.Таким чином, прилади «ТruСАМ», передусім, є дистанційними вимірювачами швидкості руху транспортних засобів, а тому їх використання врегульовано положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», а не Закону України «Про Національну поліцію». Фото- та відеозйомка є лише додатковою функцією приладів «ТruCAM LTI 20/20». В той же час, положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не містять застережень щодо способу використання дистанційних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів виключно за умови їх стаціонарного закріплення. Більш того, правомірність вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою приладів «ТruCAM» шляхом утримання в руках неодноразово була предметом розгляду судів як першої, так і апеляційної інстанції та у переважній більш, що таке використання приладу є правомірним та не суперечить чинному законодавствуості суди доходять висновків.

Окрім того, щодо твердження позивача про те, що перед місцем проведення працівниками поліції вимірювань швидкості руху транспортних засобів відсутні дорожні знаки, які б інформували про здійснення фото-, відео фіксації порушень Правил дорожнього руху, що підтверджується відеозаписом з відео реєстратора, зазначив, що встановлення дорожнього знаку 5.70 перед використанням автоматичної фото/відео фіксації має рекомендаційний характер і законодавством не передбачено обов 'язковість їх встановлення.В той же час, спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

З огляду на викладене вище, вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі відносно позивача, він діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, оскаржувана позивачем постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального та процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування.

Крім того, до відзиву долучено DVD-диск з фото- та відеозаписами з приладу «TruCAM LTI II 20/20» з серійним номером ТС008451, на якому зафіксовано, що швидкість руху автомобіля Toyota RAV 1, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто транспортного засобу під керуванням позивача, складала 88 км/год.

08 грудня 2022 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , зареєстрована судом за вх.№24248, про уточнення позову від 25 листопада 2022 року, за змістом якої, після отримання відзиву відповідача інспектора роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасіки Р.В., уточнює підстави позову (третьою підставою), а саме: з причини покладення поліцейським в основу винесення оскаржуваної постанови доказів, що не підтверджують викладені в ній обставини, а саме: факт руху його транспортного засобу 20.08.2022 року саме о 17.47 год. зі швидкістю 88 км/год., тобто перевищення ним встановленої швидкості руху в населеному пункті на 38 км/год., так як з представлених відповідачем доказів вбачається, що мала місце фіксація руху його (позивача) транспортного засобу саме в інший час та саме з іншою швидкістю руху, за що, він, в свою чергу, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Окрім того, 19 грудня 2022 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, зареєстрована судом 19 грудня 2022 року за вх.№25122, за змістом якої позивач просив витребувати у інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержанта поліції Пасіки Р.В. для дослідження в судовому засіданні під час розгляду справи наступні докази: відео-фіксацію з нагрудної боді-камери поліцейського, на якій міститься безперервний відеозапис повної процедури розгляду останнім адміністративної справи відносно нього (позивача) та фіксація факту подачі ним (позивачем) поліцейському письмового клопотання про забезпечення йому (позивачу) права на захист відповідно до статті 6 Європейської Конвенції; письмове клопотання про відкладення розгляду справи на інший час в зв`язку з забезпеченням йому (позивачу) права на захист відповідно до ст.6 Європейської конвенції від 20.08.2022 року, яке поліцейський залучив до матеріалів справи при її розгляді.

20 грудня 2022 року до суду засобами електронної пошти надійшла заява представника відповідача інспектора роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасіки Р.В. ОСОБА_2 , зареєстрована судом за вх.№6885 щодо заперечень проти уточнення позовних вимог, при цьому, щодо розбіжності в часі скоєння правопорушення зазначено, що службовий планшетний пристрій, яким користуються поліцейські для винесення постанов в електронному вигляді, визначає час автоматично та, оскільки, від моменту фактичного керування позивачем транспортним засобом до винесення інспектором роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Пасікою Р.В. електронної постанови пройшов певний час, тому планшетний пристрій автоматично визначив час скоєння правопорушення та час винесення постанови, однак дана технічна помилка не впливає на факт вчинення правопорушення позивачем. Так само і той факт, що відповідачем помилково зазначено швидкість, з якою рухався позивач 88 км/год. замість 74 км/год. не впливає на факт вчинення правопорушення позивачем та не спростовує його, оскільки, при цьому, діяння позивача, відповідачем кваліфіковано правильно, тим самим, в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 21 грудня 2022 року постановлено розгляд зазначеної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті та викликано в судове засідання учасників справи. Прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про уточнення позову від 25 листопада 2022 року. Задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержанта поліції Пасіки Р.В. для дослідження в судовому засіданні під час розгляду справи наступні докази: відео-фіксацію з нагрудної боді-камери поліцейського, на якій міститься безперервний відеозапис повної процедури розгляду інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В. 20.08.2022 року адміністративної справи відносно позивача ОСОБА_1 ; письмове клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на інший час в зв`язку з забезпеченням йому права на захист відповідно до ст.6 Європейської конвенції від 20.08.2022 року, яке залучене поліцейським - інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В. до матеріалів справи при її розгляді.

На виконання зазначеної ухвали суду в частині витребування доказів представником відповідача інспектора роти №4 батальйону УПП в Черкаській області ДПП ОСОБА_3 ОСОБА_2 29 грудня 2022 року подано для долучення до матеріалів справи копію клопотання позивача від 20.08.2022 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із забезпеченням права на захист. Також повідомлено, що долучити до матеріалів справи відеозапис з нагрудної боді-камери відповідача, на якому зафіксовано процедура розгляду справи не можливо, оскільки відповідно до Наказу МВС від 18.12.2018 року №1026 строк зберігання відеозаписів з портативних відео реєстраторів становить 30 діб, таким чином відеозаписи до цього часу не збережені.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, поряд з цим, подав заяву, зареєстровану судом 17 січня 2023 року за вх.№1144, в якій розгляд справи просив провести за його відсутності в судовому засіданні. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з наведених ним (позивачем) трьох підстав позову. З доводами сторони відповідача не погоджується, вважає їх надуманими та безпідставними, а судова практика, на яку у відзиві посилається відповідач, регулює зовсім інші правовідносини, яка до даних виниклих правовідносин застосуванню не підлягає. Просив також вирішити питання про розподіл судових витрат у справі.

Представник відповідача ГУ НП в Черкаській області та відповідач інспектор 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержант поліції Пасіка Р.В. в судове засідання не з`явилися, судом повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому, скористалися правом на подання відзивів на позовну заяву, за змістом яких представник відповідача ГУ НП в Черкаській області просив відмовити позивачу в задоволенні позову до ГУ НП в Черкаській області з підстав неналежності його (ГУ НП в Черкаській області) як відповідача у даній справі. Відповідач інспектор 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержант поліції Пасіка Р.В. заявлені позивачем позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позову.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи подані відповідачами відзиви на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5781569 від 20 серпня 2022 року, яка винесена інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Зазначена постанова мотивована тим, що 20 серпня 2022 року о 17 год. 47 хв. в м.Черкаси по вул.Сумгаїтській, 1, водій, керуючи транспортним засобом Toyota RAV 1, д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті м.Черкаси, рухався зі швидкістю 88 км/год., та перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 38 км/год., швидкість вимірювалася приладом ТruCAM 008451, фото та відео з якого додаються, чим порушив норми п.12.4 ПДР. Порушення швидкісного режиму в населеному пункті (дозволена швидкість не більше 50 км/год.)

Позивачем ОСОБА_1 оскаржується правомірність винесеного відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., як суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5781569 від 20 серпня 2022 року.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 зазначеного Закону № 3353-XII).

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, що наведені у ПРД, за яким, термін «населений пункт» визначається як забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49 (Початок населеного пункту. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах), 5.50 (Кінець населеного пункту. Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах), 5.51(Початок населеного пункту. Найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах), 5.52 (Кінець населеного пункту. Позначає кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.51).

Відповідно до ПДР, знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Для позначення початку населеного пункту, де відсутня забудова, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП, серед іншого, передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано Розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП також визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зазначене, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, за правовим висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зокрема, змісту оскаржуваної позивачем постанови, відповідач інспектор4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасіка Р.В., на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, послався на єдиний доказ перевищення швидкості, а саме: показники (фото, відео) приладу TruCam, в подальшому долучивши до відзиву на позов відеозапис та фотозйомку з технічного засобу TruCam ІІ (серійний номер ТС008451).

Зі змісту оскаржуваної постанови також слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР більш ніж на 38 км/год., рухаючись 20.08.2022 року в 17 год. 47 хв. зі швидкістю 88 км/год.

Поряд з цим, з наданих відповідачем інспектором4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасікою Р.В., доказів, а саме: роздруківки з приладу TruCam, ІІ, серійний номер ТС 008451, вбачаються наступні дані: час: 17:44:02, поміряна швидкість: 74 км/год., які є іншими ніж ті, що зазначені в постановіпро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5781569 від 20.08.2022 року, та, тим самим, зазначений доказ не підтверджує факту руху транспортного засобу, яким керував позивач 20.08.2022 року саме о 17 год. 47 хв. зі швидкістю саме 88 км/год.

Судом також відзначається, що порядок вимог та функціонування системи приладів в автоматичному режимі, у т.ч., з можливістю використання як в мобільному, так і в статичному положенні та що до неї (системи) входить, регламентований Постановою Кабінету Міністрів України «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі» №833 від 10.11.2017 року з наступними змінами, п.п.9, 10 якого (Порядку) визначено, що до складу автоматичної системи фіксації входить мережа технічних засобів (приладів контролю), які забезпечують в автоматичному режимі фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розпізнавання номерних знаків транспортних засобів та передачу інформації про зафіксовані події електронними комунікаційними мережами до автоматизованої системи обробки даних МВС. Вимоги до технічних засобів (приладів контролю) і складу інформаційних файлів та метаданих, що створюються ними, установлюються законодавством у сфері технічного регулювання та стандартизації. За способом і місцем установлення та використання технічні засоби (прилади контролю) можуть бути: стаціонарними, що монтуються/розміщуються на штучних спорудах, технічних засобах організації (регулювання) дорожнього руху, інженерному облаштуванні автомобільних доріг, вулично-дорожній мережі населених пунктів, будівлях та використовуються в безперервному режимі; мобільними (рухомими), що монтуються/розміщуються уповноваженими органами (підрозділами) Національної поліції на автомобільних дорогах та використовуються протягом обмеженого періоду часу шляхом періодичної зміни місць їх установлення, а також на службових транспортних засобах Національної поліції.

Крім того, відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року, які набрали чинності 17.03.2021 року для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, поліція може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п.1 ч.1 ст.40 Закону). Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктом 1 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої (форменний одяг, уніформа), службових транспортних засобах, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Аналізуючи вищенаведені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIIІ та положення Постанови КМУ №833 від 10.11.2017 року «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматичну фото - і відеотехніку повинно бути розміщено в порядку, визначеному вказаною нормою Закону, тобто ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (стаціонарно вмонтованим способом), в той же час ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам вказаної статті.

Окремо судом зазначається, що згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції Закону від 01.01.2021 року, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021 року, яка набрала чинності 17.03.2021 року, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Таким чином, суд зауважує, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Тим самим, до 17.03.2021 року поліція не була зобов`язана закріплювати техніку, що здійснює фіксацію порушень Правил дорожнього руху не в автоматичному режимі, а правова норма щодо такого закріплення з`явилася після набрання чинності Законом № 1231-IX від 16.02.2021 року, та, оскільки оскаржувана позивачем постанова винесена відповідачем інспектором 20 серпня 2022 року, то застосуванню підлягає редакція Закону України «Про Національну поліцію» від 16.02.2021 року, на підставі чого, твердження відповідача поліцейського стосовно правомірності використання приладу TruCam шляхом утримання в руках, - є помилковим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013).

З урахуванням тієї обставини, що суду відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасікою Р.В. не надано будь-яких належних доказів щодо способу використання та закріплення приладу TruCAM, яким останній здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, суд приймає в якості належних доводи позивача про те, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів ТruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст.40 Закону України «Про Національну поліцію».

Не приймаються судом до уваги і посилання відповідача інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасіки Р.В. на рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою приладів ТruCam шляхом утримання в руках, оскільки такі рішення не є рішеннями в розумінні вимог, які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 242 КАС України , мають враховуватися судом при застосуванні норм права.

Крім того, суд зауважує, що відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасікою Р.В. не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що він здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.76 ПДР (Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху. Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів).

З огляду на викладене вище, відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасікою Р.В. в порушення вимог ч. 2 ст.77 КАС України не подано належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б надавали підстави стверджувати, що позивач ОСОБА_1 в час, зазначений в постанові, керуючи транспортним засобом - автомобілем Toyota RAV 1, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті м.Черкаси рухався зі швидкістю 88 км/год., перевищивши швидкісний режим на 38 км/год., та останнім було порушено вимоги п.12.4 ПДР, та, як наслідок, вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень, яке оформлено у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання в постанові адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, суд зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення судом справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Пасікою Р.В. всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на підставі чого, винесена останнім постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5781569 від 20 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як така, що винесена в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, - підлягає закриттю.

Також, відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, та враховуючи задоволення позову, понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, службовою особою якого винесено оскаржувану позивачем постанову.

Окремо судом відзначається, що позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов також і до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в задоволенні якого до останнього слід відмовити, з підстав неналежності відповідача, виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч.1 ст.46 КАС України).

Позивачем а адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено КАС України.

Крім того, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову до останнього.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що спірна постановапро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5781569 від 20.08.2022 року, винесена інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., тобто службовою особою Управління патрульної поліції в Черкаській області, яке, в свою чергу, є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, який не входить до складу Головного управління Національної поліції в Черкаській області та йому не підпорядковується, в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ГУ НП в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Крім того, щодо поданого позивачем ОСОБА_1 клопотання про винесення окремої ухвали, зареєстрованого судом 17 січня 2023 року за вх.№1143, в якому позивач просив за наслідками розгляду зазначеної адміністративної справи постановити окрему ухвалу, якою про встановлені під час розгляду справи факти щодо порушення закону інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В., які полягають у перевищенні своїх повноважень щодо порядку притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності та допущення грубого порушення його (позивача) законних прав щодо надання правової допомоги для захисту своїх прав та інтересів, довести до відома керівництва УПП в Черкаській області, зобов`язавши останнього про вжиті заходи повідомити суд, про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Враховуючи викладене, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Оцінюючи доводи позивача ОСОБА_1 з приводу наявності передбачених вказаними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, враховуючи також, що відповідачем інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Р.В. фактично реалізовано його компетенцію з розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято за її розглядом постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому, дії останнього щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не породжують обов`язкових юридичних наслідків, оскільки порушення, допущені суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані дії, крім того, судом під час розгляду даної справи з урахуванням досліджених судом наданих учасниками справи доказів, не встановлено перевищення відповідачем своїх повноважень щодо порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а так само не встановлено допущення останнім грубого порушення законних прав позивача щодо надання правової допомоги, тобто, тих обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.245, 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержанта поліції Пасіки Романа Вадимовича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5781569 від 20 серпня 2022 року, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області сержантом поліції Пасікою Романом Вадимовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (м. Черкаси, вул.Лесі Українки, 21, код ЄДРПОУ 40108667)на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (згідно з довідкою від 08.07.2022 року №3504- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_2 ) ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова