Справа № 524/21/23
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/21/23
Провадження №2-а/524/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді: Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання: Лапік К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, в якому просить про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 201 від 16.12.2022 року,

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення,

- стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області судові витрати: судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 16.12.2022 року заступником начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 201, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, накладене стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права. Зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено жодних обставин справ, що мають суттєве значення для всебічного, повного і об`єктивного їх дослідження для прийняття законного рішення, зокрема, в оскаржуваній постанові відсутня будь-яка інформація, що дозволяє ідентифікувати конкретні листки непрацездатності та працівника, відносно якого були здійснені виплати на суму 8141,10 грн. Крім того, у матеріалах перевірки відсутня будь-яка інформація та докази щодо недійсності або скасування у встановленому законом порядку листків непрацездатності, що перевірялися. Діючим законодавством чітко передбачений вичерпний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, жодна із яких не мала місце під час здійснення виплат працівникам ТОВ «Житлоінвест» із червня 2022 року по листопад 2022 року. Така допомога нараховувалась виходячи з висновків уповноваженої комісії із соціального страхування, на підставі оформлених у встановленому законом порядку листків непрацездатності. Отже, комісія із соціального страхування ТОВ «Житлоінвест» у межах наданих законом повноважень, належним чином розглянула підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та була зобов`язана прийняти рішення про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Надання правової оцінки діяльності закладу охорони здоров`я, який оформив листки непрацездатності, строкам їх тривалості, дотриманню порядку направлення працівника на МСЕК знаходяться поза межами повноважень та компетенції комісії із соціального страхування роботодавця та керівника роботодавця. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено період вчинення правопорушення з червня 2022 року по листопад 2022 року. Разом з тим, в акті перевірки № 110 зазначено про конкретні дати вчинення адміністративного правопорушення 24.06.2022, 04.07.2022, 13.07.2022. За таких обставин, двомісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності визначений ст. 38 КУпАП минув.

Ухвалою судді від 05.01.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

28.01.2023 року від представника відповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області надійшов відзив на позов, у якому просять відмовити у задоволенні позову. Вважають постанову № 201 про накладення адміністративного стягнення на директора ТОВ «Житлоінвест» ОСОБА_1 правомірною.

Зазначають, що 25.11.2022 року управлінням за результатами проведено перевірки складено акт № 110 документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України, яким зафіксовано порушення порядку використання коштів Фонду допущені страхувальником. Відносно ОСОБА_1 як посадової особи - директора ТОВ «Житлоінвест» складено протокол у справі про адміністративне правопорушення № 36 від 25.11.2022 року, з яким позивача ознайомлено в день його складення, хоча від підпису відмовився.

Розглянувши у встановлений термін протокол № 36 від 25.11.2022 року із доданим до нього актом № 110 від 25.11.2022 року з відповідними додатками, відповідач в межах повноважень виніс постанову № 201 від 16.12.2022 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення в сумі 255 грн. Вказують, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «Житлоінвест», а отже посадовою особою, яка несе адміністративну відповідальність за допущені адміністративні порушення. Вважають вчинені позивачем правопорушення триваючими, оскільки їх не усунуто, а страхувальник тривалий час неправомірно користувався коштами Фонду. Зазначають, що заявлені до стягнення судові витрати у розмірі 7000 грн. неспівмірні із розглядом справи незначної складності.

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Лейковською А.О. подано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідачем не доведено, що саме директор ТОВ «Житлоінвест» ОСОБА_2 є тією посадовою особою, яка безпосередньо відповідає за правильність видачі листків непрацездатності та прийняття рішення про призначення матеріального забезпечення, а тому не може бути суб`єктом вказаного правопорушення. Наголошує, що виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності носить одноразовий характер, а отже не є триваючим правопорушенням. За таких обставин, минув визначений ст. 38 КУпАП двомісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності за порушення порядку виплати допомоги по тимчасовій втраті працездатності за листками непрацездатності 24.06.2022, 04.07.2022, 13.07.2022.

06.02.2022 року від представника відповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області надійшли письмові заперечення. Зазначають, що, оскільки ОСОБА_1 є директором ТОВ «Житлоінвест», саме він є посадовою особою, яка несе адміністративну відповідальність за допущені правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Під час перевірки встановлено, що страхувальником з порушенням призначено та виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності, які видано не у встановленому порядку (листки непрацездатності видані та продовжені хворому, звільненому від роботи протягом 120 днів безпреревно з дня настання тимчасової непрацездатності, без направлення документів на МСЕК та відповідного висновку МСЕК). На підставі вищезазначеного, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з недодержанням норм законодавства України, забезпечення виконання яких входить до його обов`язків, як директора ТОВ «Житлоінвест».

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно постанови № 201 від 16.12.2022 року, винесеної заступником начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Мудрого А.Ю. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період з червня 2022 року по листопад 2022 року, а саме порушення порядку використання коштів Фонду: призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності, виданому не у встановленому порядку (листок непрацездатності виданий та продовжений хворому, звільненому від роботи протягом 120 днів безпреревно з дня настання тимчасової непрацездатності, без направлення документів на МСЕК та відповідного висновку МСЕК), не розглядалася підстава і правильність видачі та заповнення листка непрацездатності. Сума неправомірних витрат складає 8141,10 грн.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно і ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачений обов`язок роботодавця, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-5 КУпАП порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту ч. 2 ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З огляду на необхідність дотримання таких засад, суд звертає увагу, що виклад діянь, що ставляться у провину особі має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, у постанові про накладення адміністративного стягнення № 201 від 16.12.2022 року не зазначено час вчинення та конкретні обставини порушень, допущених ОСОБА_1 , за які на нього накладено адміністративне стягнення.

Вказана постанова є абстрактною та неконкретизованою щодо обставин вчинення правопорушення, зокрема, місця, часу, складеної документації із зазначенням назви, дати, номерів листків непрацездатності, конкретних осіб, на користь яких проведено неправомірні витрати та дати перерахування коштів.

Таким чином, зазначена постанова суперечить засадам юридичної визначеності як складової верховенства права. При цьому протокол про адміністративне правопорушення чи акт перевірки не можуть замінити оскаржувану постанову в частині відповідної конкретизації та обґрунтування.

Слід також зазначити, що згідно протоколу у справі про адміністративне правопорушення № 36 від 25.11.2022 року на підставі якого винесена постанова № 201 від 16.12.2022 року, ОСОБА_1 допустив порушення порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з листопада 2020 року по листопад 2022 року (13.11.2020, 24.06.2022, 04.07.2022, 13.07.2022), які були виявлені Кременчуцьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області під час проведення перевірки щодо дотримання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення; правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Триваючими адміністративними правопорушеннями є правопорушення, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою,припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

У зв`язку з тим, що згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності та використання коштів для таких виплат носить одноразовий характер, воно не є триваючим правопорушенням.

Судом встановлено, що по правопорушенням які зазначені в протоколі № 36 від 25.11.2022 року, а саме 13.11.2020, 24.06.2022, 04.07.2022, 13.07.2022 минув визначений ст. 38 КУпАП двомісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності, а сама постанова № 201 про накладення адміністративного стягнення від 16.12.2022 року не містить часу вчинення та конкретизації правопорушень.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вирішенні спору суд також виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2 ст.62 Конституції України).

Позивач стверджує щодо дотримання вимог законодавства, заперечує вчинення правопорушення, натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень не спростував наведені позивачем доводи, не довів правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи, що відповідач не довів правомірності винесеної ним постанови, з огляду на її очевидну неконкретність та юридичну невизначеність, що порушує засади верховенства права, оскільки дату, зміст та конкретні обставини і наслідки порушення, за яке ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, зі змісту постанови, яка оскаржується, встановити неможливо, а також порушення строків давності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначеного ст. 38 КУпАП , постанова підлягає скасуванню.

За положеннями п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням зазначеного, постанову № 201 від 16.12.2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 165-5 КУпАП слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити, враховуючи, що строк давності притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплинув, оскільки останній з епізодів правопорушення зазначений у протоколі № 36 про адміністративне правопорушення є 13.07.2022 року, поза межами строку, визначеного ч.1 ст. 38 КУпАП.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Сума накладеного штрафу на позивача складає 255 грн.

Суд вважає, що в даному випадку наявне значне перевищення розміру адвокатських вимог над сумою позовних вимог, що свідчить про відсутність будь-якої співмірності заявлених позовних вимог та розміру правничої допомоги, визначеної адвокатом.

Щодо наданих адвокатом послуг зазначених в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги № 23-12/22 від 23.12.2022 року та акті виконаних робіт, а саме: усної консультації, вивчення документів наданих клієнту, аналізу ситуації та вивчення актуальної судової практики з аналогічними обставинами, написання та направлення до суду позовної заяви, представництва інтересів клієнта в суді, суд зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, спірні правовідносини не потребують складних правових досліджень, вивчення обсягу фактичних даних, складність складених процесуальних документів не є значним, тому суд, виходячи з принципу пропорційності, вважає, що сума яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом, а у справі відкрито провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Також слід зазначити, що навіть за умови визначення у договорі фіксованого розміру гонорару адвоката, суд оцінюючи такий розмір має надавати оцінку всім складовим таких витрат та може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в загальній сумі 2000 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській областіна користь позивача судовий збір у сумі 1073,60 грн., сплачений ним за подання адміністративного позову у даній справі.

Керуючись ст.ст.5-10,14,77,139,242-246,250,295,297,286 КАС України, ст.ст.7,245,246,247,251,254,258,279 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 201 від 16.12.2022 року, винесену заступником начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-5 КУпАП

Провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Предоляк