Справа № 552/6567/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 р.Справа № 552/6567/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Яковенко Н.Л., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 15.11.22 року по справі № 552/6567/22

за позовом ОСОБА_1

до Київського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про примусове повернення до країни походження, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Київського відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київського відділу у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області № 7 від 15.04.2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати постанову ПН МПТ № 001929 від 14.09.2022, яка винесена Київським відділом у м. Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про накладення адміністративного стягнення на громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Київського відділу у м. Полтаві УДМС у Полтавській області № 7 від 15.04.2022 позивача примусового повернуто до країни походження та зобов`язано залишити територію України до 30.04.2022. Постановою Київського відділу у м. Полтаві УДВС України у Полтавській області від 14.09.2022 накладено на позивача адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у зв`язку з невиконанням рішення № 7 від 15.04.2022. З рішенням та постановою не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15.11.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Київського районного суду м. Полтави скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що рішення Київського віддлу у м. Полтаві Управління ДМС України у Полтавській області № 7 від 15.04.2022 прийнято з порушенням ст. 31 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також п. 8 Інструкції "Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства" затвердженої Наказом МВС України № 353/171/150 від 23.04.2012.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що Київським відділом у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області прийняті оскаржувані рішенні на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством України. Також зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, обставини спірних правовідносин з`ясовано повно та всебічно.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з анступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1966 року народження, є громадянином Російської Федерації, прибув в Україну в 2008 році.

09.04.2022 Київським відділом у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області виявлено факт порушення позивачем правил перебування на території України, зокрема, проживання на території України без документів на право проживання та ухилення від виїзду за межі України.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення ПР МПГ № 001660 від 09.04.2022 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням штрафу.

Рішенням № 7 заступника начальника Київського відділу ум. Полтаві УДМС у Полтавській області Ємець Ю.В. від 15.04.2022 примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його залишити територію України у термін до 30 квітня 2022 року.

Зазначене рішення позивачем ОСОБА_1 не виконано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду та зазначив, що на момент перетину ним кордону України не діяв Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновклм суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 203 КУпАП передбачено, що Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Статтею 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації до 01.03.2015 перетин державного кордону та право проживання в Україні громадянами Росії дозволялися за внутрішнім паспортом громадянина Російської Федерації.

30.01.2015 Постановою Кабінету Міністрів України № 23 зупинено з 01.03.2015 дію відповідних пунктів нормативного акту.

Так, приймаючи оскаржуване рішення від 15.04.2022 № 7 відповідачем в описовій частині наведені встановлені обставини допущення порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, здійснене фіксування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

З огляду на встановлені відповідачем обставини, та з метою дотримання положень ст. 26 Закону № 3773-VІ, відповідачем в межах норм зазначеного Закону прийняте відповідне рішення.

Також судом встановлено, що 14.09.2022 заступником начальника Київського відділу ум. Полтаві УДМС у Полтавській області Ємець Ю.В. відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, згідно якого 14.09.2022 о 08 год 20 хв. виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, прийнятого Київським відділом у м. Полтаві УДМС у Полтавській області № 7 від 15.04.2022, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду з України.

Постановою начальника Київського відділу у м. Полтаві УДВС України в Полтавській області Кобилинського С.В. від 14.09.2022 ПН МПТ 001929 позивача ОСОБА_1 за виявлене правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Колегія суддів зазначає, що позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріали справи не містять доказів що життю, здоров`ю чи безпеці позивача на території Російської Федерації загрожує небезпека.

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правомірними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач народився в Україні, має право на отримання громадянства, наявність у нього постійного місця проживання, наявність родини, яка постійно проживає на території України та є громадянами України є необґрунтованими та не спростовують законність оскаржуваних рішень відповідача.

Чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від вчинення порушення міграційного законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, тобто добровільно не залишив територію України до 30.04.2022, а також те, що відповідач порушив правила перебування в Україні, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для видворення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 в примусовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15.11.2022 по справі № 552/6567/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 08.02.2023 року