Справа № 161/16310/22
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/44/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Швед Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

18.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 16.08.2022 року в.о. заступника начальника Житомирської митниці Слуховим С.Г. відносно неї було винесено постанову про порушення митних правил №0229/101000/22, якою її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено штраф у розмірі 196782,42 грн. Про існування даної постанови їй стало відомо 10.11.2022 року внаслідок ознайомлення представником із матеріалами виконавчого провадження, відкритого на її примусове виконання. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що вона, перебуваючи на посаді директора ДП «Експорт Євро Кар Україна», з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, надала неправдиві відомості про умови поставки товару та надала інвойс (Invoice) № 200214.1-PCP/EEU від 14.02.2020 року (проформа/інвойс (prof/invoice) № PROF/200213.20-зсз/ EEU від 13.02.2020 року), що містить неправдиві відомості щодо продавця (відправника), покупця (одержувача) товару та його митної вартості, (та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), що, в свою чергу, призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 65594,14 грн., а саме: ввізне мито 20498,17 грн., податок на додану вартість 45095,97 грн. Разом з тим, митним органом не доведено обставин вчинення нею, як директором та декларантом ДП «Експорт Євро Кар Україна» дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо відправника, одержувача, ціни товару, а тому є недоведеним наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України. Зокрема, під час розгляду справи про порушення митних правил не було спростовано чинність зовнішньоекономічного договору № 16/19-РСР від 30.07.2019 року, укладеного «РЕСАРЕА LUBRICANTS LLP» та ДП «Експорт Євро Кар Україна», а тому й підстав ставити під сумнів чинність інших документів, отриманих на його підставі не було. Враховуючи наведене, просить оскаржувану постанову скасувати.

До початку судового засідання представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, постанова Житомирської митниці по справі про порушення митних правил № 0229/101000/22 від 16.08.2022 року за наслідками її винесення була надіслана на примусове виконання у Перший ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) та на її підставі здійснюється виконавче провадження № 70297865.

У свою чергу, із матеріалами вищевказаного виконавчого провадження та безпосередньо зі змістом оскаржуваної постанови представник позивача ознайомився 10.11.2022 року та саме тоді отримав її копію.

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 18.11.2022 року, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений нею процесуальний строк для оскарження постанови.

Судом встановлено, що постановою Житомирської митниці по справі про порушення митних правил № 0229/101000/22 від 16.08.2022 року, директора ТзОВ «Експорт Євро Кар Україна» ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 196782,42 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ДП «Експорт Євро Кар Україна», з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, надала неправдиві відомості про умови поставки товару та надала інвойс (Invoice) № 200214.1-PCP/EEU від 14.02.2020 року (проформа/інвойс (prof/invoice) № PROF/200213.20-зсз/ EEU від 13.02.2020 року), що містить неправдиві відомості щодо продавця (відправника), покупця (одержувача) товару та його митної вартості, (та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), що, в свою чергу, призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 65594,14 грн., а саме: ввізне мито 20498,17 грн., податок на додану вартість 45095,97 грн.

Статтею 475 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 ст. 69 МК України визначено, що Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ч. 6 ст. 69 МК України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або І внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної ДЛЯ прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

У відповідності до ч. 7 ст. 69 МК України Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Так, ст. 485 МК України передбачено адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Об`єктивна сторона правопорушення, за яким позивача визнано винним, полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт», транспортний засіб спеціального призначення транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осі»% митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Слід зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справі № 751/1477/20 (провадження №К/9901/45268/18), у своїй постанові від 22.05.2020 року прийшов до висновку, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 485 МК України порушення митних правил має місце, зокрема, у разі заявлення декларантом у митній декларації: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Крім того, Верховним Судом у вищевказаній постанові визначено, що складність випадку декларування товарів у розумінні ст. 69 МК України полягає у тому, що з метою перевірки правильності заявлених позивачем відомостей у митній декларації документи були передані до відділу класифікації товарів відповідача, тобто до осіб зі спеціальними знаннями.

Також у постановах від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 року у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 року у справі № 553/1435/17, від 06.11.2020 року у справі № 159/1754/17 в аналогічних справах Верховний Суд зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 cт. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє, дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей ти/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Разом з тим, стороною відповідача не було надано жодних доказів того, що ТзОВ «Експорт Євро Кар Україна» мало намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації.

При цьому варто наголосити на тому, що митна декларація пройшла митне оформлення, з боку митних органів зауважень щодо її оформленння чи відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортного засобу, не було. Жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву щодо їх достовірності, будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта не виявлено.

Отже застосовуючи міру відповідальності, відповідно до ст. 485 МК України, до директора ТзОВ «Експорт Євро Кар Україна» Тарасюк О.Л. її вина під час винесення постанови Житомирською митницею не доведена.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідачем суду не надано.

Зокрема, стороною відповідача відзив на позовну заяву у встановленому законом порядку не подавався, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів ст. 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови пре накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є. в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необгрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Також, суд роз`яснює право позивачки на повернення надлишку сплаченого нею судового збору на суму 496,20 грн., оскільки такий сплачений останньою в загальному розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Житомирської митниці по справі про порушення митних правил № 0229/101000/22 від 16.08.2022 року.

Позов ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Житомирської митниці по справі про порушення митних правил № 0229/101000/22 від 16.08.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 МК України та накладено штраф у розмірі 196782, 42 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 485 МК України закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 09 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук