Справа № 420/15998/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 07 листопада 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмка) № Ф-6815-54-У від 09 лютого 2021 року, винесене Головним управлінням ДПС в Одеській області про зобов`язання позивача сплатити заборгованість по єдиному внеску у розмірі 37788,74 грн. 74 коп.

Ухвалою від 10 листопада 2022 року поновлено позивачу строк звернення до суду та позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Також, вказаною ухвалою зобов`язано позивача надати суду засвідчені копії форми сплати ЄСВ іншими особами за позивача, починаючи з 01 січня 2017 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі 21 червня 2007 року (Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця № 2 538 000 0000 002637 від 21.06.2007 р.).

На облік платника податків в ДПІ у Комінтернівському районі Одеської області була поставлена у 2007 році, перебувала на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок).

Господарську діяльність, як фізична особа підприємець не здійснювала.

Вимогу № Ф-6815-54-У від 09 лютого 2021 року Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 не отримувала, жодних повідомлень про необхідність сплатити борг не отримувала, податкову перевірку господарської діяльності працівники податкової служби не проводили.

ОСОБА_1 01 листопада 2022 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 жовтня 2022 року та у податковій службі в смт. Доброслав отримала копію податкової вимоги.

Позивач не погоджується з вказаною податковою вимогою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Трудовою книжкою підтверджується, що ОСОБА_1 з 2003 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з АТ «ДТЕК Одеські електромережі». З січня 2003 року отримує заробітну плату, з якої сплачується єдиний соціальний внесок.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску ще і як фізичною особою підприємцем, яка не отримувала дохід від неї.

Позивач вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати ЄСВ в мінімальному розмірі як фізична особа підприємець, у зв`язку з тим, що з 21 червня 2007 року вона не здійснює господарську діяльність і доходи не отримувала та у цей період була найманим працівником та єдиний внесок за неї в період з 01.01.2003 по 09.02.2021, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального.

Тому, позивач вважає, що вона не зобов`язана сплачувати ЄСВ, а оскаржувана вимога є протиправною та належить скасуванню.

На виконання ухвали суду представник позивача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме: довідку №195 від 09.11.2022 року, довідку про доходи від 03.11.2022 року № 03/10-225, довідку про доходи з пенсійного фонду України за період з 1999 по 2021 рік, тобто індивідуальні відомості про застраховану особу Форма ОК-5 (вхід. 36518/22 від 28.11.2022 року).

28.11.2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача (вхід. № 36517/22) про заміну сторони відповідача у справі.

Ухвалою від 01 грудня 2022 року вказане клопотання представника позивача задоволено. Замінено відповідача - Головне управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) на його правонаступника - Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5), як відокремленого підрозділу ДПС.

Розгляд справи розпочато спочатку.

До суду 20 грудня 2022 року (вхід. № ЕП/37692/22) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційних систем органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до внесених змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 01.01.2017 року на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходів у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду покладено обов`язок самостійно визначати базу для нарахування ЄСВ.

Отже, в ІКП платника по єдиному внеску з технологічним кодом «Для фізичних осіб підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які провадять незалежну професійну вимогу» виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску за 2017 рік, нарахована в сумі 8448 грн. термін сплати 19.02.2018 року, за 1 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. термін сплати 19.04.2018 року за 2 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. термін сплати 19.07.2018 року, 3 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. термін сплати 19.10.2018 року, за 4 квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. термін сплати 21.01.2019 року, за 1 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. термін сплати 19.04.2019 року, за 2 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. термін сплати 19.07.2019 року, за 3 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. термін сплати 21.10.2019 року, за 4 квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. термін сплати 20.01.2020 року, за 1 квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн. термін сплати 21.04.2020 року, за 2 квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн. термін сплати 20.07.2020 року, за 3 квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн. термін сплати 19.10.2020 року, за 4 квартал 2020 року (жовтень, листопад) в сумі 2200 грн. термін сплати 19.01.2021 року.

Загальна заборгованість на сьогодні складає 37788,74 грн. станом на дату формування вимоги 15.01.2021 року - 37788,74 грн.

За період 2017-2022 року ФОП ОСОБА_1 не надавала декларацій щодо суми доходу (прибутку), отриманого від діяльності та звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.

При подачі звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік при відсутності отриманого доходу (прибутку), буде додатково нараховано єдиного внеску за грудень місяць в сумі 1100 грн.

Відповідно до фактичних обставин справи, відповідачем було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо сплати боргу (недоїмки) від 09.02.2021 року № Ф-6815-54-У засобами поштового зв`язку.

Відповідач наголошує на тому, що з 01.01.2017 року фізичні особи підприємці мають сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу.

Тому, на думку відповідача, отримана позивачем заробітна плата як найманого працівника та факт реєстрації його фізичною особою підприємцем без отриманого від підприємницької діяльності доходу є різними базами нарахування єдиного внеску, які не виключають один одного.

Відповідь на відзив позивач не надавав.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.

ОСОБА_1 з 26.10.1998 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується печаткою виконкому Фонтанської сільської ради на с.11 паспорту громадянина України.

Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 № 524551 підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець з 21.06.2007 року за № 2 538 000 0000 002637.

У позовній заяві позивач зазначила, що господарську діяльність як ФОП не здійснювала.

Суд встановив, що податковий борг у сумі 37788,74 грн. виник в результаті несплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 2017 по 2020 роки як фізичної особи - підприємця.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.02.2021 року податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6815-54-У та 26 березня 2021 року направлено за податковою адресою позивача, за якою у податковому органі позивач рахується платником податку: АДРЕСА_3 , та вимогу позивач не отримав у зв`язку з неправильно зазначеною (відсутньою) адресою.

Відповідно до записів з трудової книжки НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 у період з 30.06.2002 року по 31.12.2002 року працювала на Центральній електричній мережі та була звільнена у порядку переводу до Одеського сервісно-експлуатаційного підприємства електромереж, пропрацювала там до 31.07.2003 року та була звільнена у порядку переводу до ОАО «Одеса-обленерго» відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП, пропрацювала там до 03.11.2003 року та була переведена до Центральної групи служби релейного захисту і автоматики технічної дирекції. З 04.05.2020 року переведена на посаду інженера оперативно-розрахункової групи Служби ремонтного захисту і автоматичних високовольтних електричних мереж операційної дирекції

Довідкою від 09.11.2022 року № 195, виданою АТ «ДТЕК Одеські електромережі» підтверджено, що ОСОБА_1 працює в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з 20.06.2002 року, за з 01.06.2021 року по теперішні час займає посаду інженер в підрозділі: оперативно-розрахункова група, Центр з обслуговування релейного захисту, Департамент з експлуатації високовольтних мереж, Операційна дирекція, Апарат управління та виробничі служби, з повним робочим днем (наказ від 28.05.2021 № 1824-к).

Довідкою про доходи позивача, виданою АТ «ДТЕК Одеські електромережі» підтверджено, що в період з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року, заробітна плата ОСОБА_1 склала 314473,45 грн.

Відповідно до Індивідуальної відомості про застраховану особу Форми ОК-5, роботодавцями позивача сплачувався єдиний соціальний внесок за позивача відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за весь період Форми ОК-5 за період 2017 -2021 роки.

Крім того, суд встановив, що Доброславським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70114812 від 21.10.2022 року.

Не згода позивача з отриманою вимогою й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Проаналізувавши положення діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закону України №2464), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до абз. 3, 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Також, Законом передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що з 01.01.2017 року до ст. 7 даного Закону було внесено зміни, одна з яких стосується порядку нарахування єдиного соціального внеску фізичними особами підприємцями та особам, які проводять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного року.

Пунктом 3 статті 7 Закону зазначено, що єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону, Єдиний внесок для платників, передбачених п. 4 ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Отже, фізичні особи-підприємці у 2017 році, мали нараховувати єдиний соціальний внесок за себе у розмірі не меншому ніж 704 грн., відповідно Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлювався розмір мінімальної заробітної плати на весь 2017 рік становив 3200 грн, тобто 3200*22/100=704. Отже за цілий 2017 рік розмір єдиного соціального внеску складає: 704*12=8448 грн.

Законом України «Про державний бюджет України за 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 3728 грн., тобто за один квартал 2018 року визначений розмір ЄСВ складає: 3723*22/100*3=2457,18 грн.

Законом України «Про державний бюджет України за 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 4173 грн., тобто за один квартал 2019 року визначений розмір ЄСВ складає: 4173*22/100*3=2754,18 грн.

У 2020 році до 01.09.2020 року становила 1039, 06 грн. (4723 х22 відсотки), з 01.09.2020 року становила 1100 грн. (5000 грн.х22 відсотки), з 01.01.2021 року 1320 грн. (6000 грн.х22 відсотки).

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19 сформульовано висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що у період з 2017 по 2021 роки страхові внески за позивача сплачувались роботодавцями, як за найманого працівника, що підтверджено витягом з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за весь період Форми ОК-5, тому з метою уникнення подвійної сплати страхового внеску, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, враховуючи правові висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-6815-54-У від 09 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн. (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 74 копійки).

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області № Ф-6815-54-У від 09 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 37788,74 грн (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 74 копійки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко