Справа № 131/785/22
Суддя: Олексієнко О. Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 131/785/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2023

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці за правилами спрощеного провадження справу адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Управління ДМС України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України в особі Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Управління ДМС України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги мотивував тим, що головним спеціалістом Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Новодворською Оленою Григорівною складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МВН № 001818 відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 . На підставі вищевказаного протоколу головним спеціалістом Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Новодворською Оленою Григорівною відносно позивача винесено постанову серії ПН МВН № 001817 від 23.08.2022 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 3, ч. 3. ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та ОБГ» від 22.09.2011 р., п. 67 Порядку затвердженого постановою КМУ № 322 від 25.04.2018 р., відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040,00 гривень.

Так, позивач зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Горький СРСР. Дитинство і частину молодого віку прожив на території росії (РФ), коли приїхав вперше в Україну не пам`ятає, але інформація з картки платників податків від 21.02.2014 року свідчить про те, що у 2014 році позивач вже перебував в Україні на законних підставах.

З 2017 року позивач проживає в України на підставі посвідок на тимчасове проживання, які отримував кожен рік. За цей час налагодив міцні соціальні зв`язки, а саме: 1) знайшов друзів; 2) у 2019 році влаштувався на роботу керівником ТОВ «Партнер ЮА», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16 вересня 2019 року і дозволом на застосування праці іноземців та осіб без громадянства від 13 серпня 2019 року (що дійсний до 13.08.2022); 3) 24.09.2020 року зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 (прізвище після одруження - ОСОБА_3 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 року; 4) ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася дитина - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2021 року, яка є громадянином України відповідно до довідки від 09.08.2021 р. № 0519-000000643 про реєстрацію особи громадянином України; 5) окрім наведеного, в Україні у позивача багато родичів, з якими він має теплі відносини, міцні родинні стосунки.

Остання посвідка на тимчасове проживання видана позивачу 21.10.2019 року на підставі працевлаштування, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , запис № 198, підстава видачі 04/04, дата видачі 21.10.2019, орган, що видав 8011, дата закінчення строку дії 13.08.2022.

Як вбачається з вище викладеного, позивач одружився після того, як отримав посвідку, та планував у 2022 році подавати документи для отримання тимчасової посвідки на підставі шлюбу і в подальшому набувати громадянство України, оскільки вважає Україну своєю Батьківщиною - саме так він відчуває, поважає українську культуру, звичаї, розуміє українську мову і розмовляє нею.

Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із народженням сина, позивач на початку лютого 2022 року перевіз свою сім`ю у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

24 лютого 2022 року відбулась повномасштабна збройна агресія російської федерації (надалі- росія) проти України. За таке позичав і всі члени його сім`ї засуджують росію і всіх причетних до такого, оскільки росія скоїла злочин проти позивача і його сім`ї, адже, зокрема, застосування зброї росією це замах на їх вбивство, та на знищення майна.

25 лютого 2022 року через збройну агресію росії, з метою збереження життя і здоров`я всіх членів сім`ї, позивач з сім`єю вимушені були покинути вище зазначену квартиру і переїхати до більш безпечного місця, тому приїхали у м. Іллінці Вінницької області.

13 серпня 2022 року закінчений строк дії посвідки на тимчасове проживання, що видана позивачу 21.10.2019 року на підставі працевлаштування, проте позивач перебуває в Україні на законних підставах, що виключає порушення з його боку вимог ч. 3 ст. 3, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, та не підлягає притягненню до відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року справу прийнято до свого провадження, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено його право подати відзив на позовом із доказами, якими він обґрунтовується.

Представник відповідача скористався своїм правом подачі відзиву на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки позивач після закінчення дозволеного строку перебування на території України не виїхав за її межі, до міграційної служби із заявою для його продовження не звертався. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту України до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався. Крім того, позивач не вживав будь-яких дій для легалізації свого перебування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Так, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Горький (СРСР) та є громадянином російської федерації (а.с. 26).

21.10.2019 позивачу видана посвідка на тимчасове проживання на підставі працевлаштування, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_3 , запис № 198, підстава видачі 04/04, дата видачі 21.10.2019, орган, що видав 8011, дата закінчення строку дії 13.08.2022.

23 серпня 2022 року головним спеціалістом Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Новодворською Оленою Григорівною складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МВН № 001818 відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 . На підставі вищевказаного протоколу головним спеціалістом Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області Новодворською Оленою Григорівною відносно позивача винесено постанову серії ПН МВН № 001817 від 23.08.2022 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 3, ч. 3. ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та ОБГ» від 22.09.2011 р., п. 67 Порядку затвердженого постановою КМУ № 322 від 25.04.2018 р., відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2040,00 гривень (а.с. 24-25).

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

За змістом ст.ст. 9, 33 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В Конституції та Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вказано, що здійснення іноземцями своїх прав і свобод не повинно завдавати шкоди національним інтересам України, правам, свободам і законним інтересам її громадян та інших осіб, які проживають в Україні.

Іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів України, шанувати традиції та звичаї народу України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає статус іноземців, які іммігрують в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на певний строк, та іноземців, які тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 4 Закону чітко визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Так, згідно ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання з здійснюється територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України згідно з Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженим постановою КМУ №322 від 25.04.2018.

Згідно п. 19 вищенаведеного порядку у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Не зважаючи на вищенаведені норми закону та те, що порядок оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання несе імперативний характер, доводи позову переважно ґрунтуються на існуванні певних перепон для позивача щодо виконання ним вимог зазначеного порядку отримання посвідки. При цьому, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини викладені в оскаржуваній постанові. Зокрема матеріали справи не містять жодного звернення ОСОБА_5 за період 25.02.2022 до 13.08.2022 до органів Державної міграційної служби України щодо вирішення питання оформлення ним посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, посвідка на тимчасове проживання видана позивачу 21.10.2019 року на підставі працевлаштування, що підтверджується Дозволом на застосування праці іноземців та осіб без громадянства строку дії 13.08.2022. При цьому, доказів продовження строку дії вказаного дозволу до суду також надано не було. Що також, вказує на пасивну поведінку позивача щодо належного дотримання законодавства України в частині оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання.

Тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 26, 33 Конституції України, ст. 9-33 КУпАП, Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженим постановою КМУ №322 від 25.04.2018, Законом України "Про правовий статусі іноземців та осіб без громадянства" , ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Іллінецького сектору Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області та Управління ДМС України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_4 , моб. тел. НОМЕР_4 .

Відповідач: Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Пирогова, 4, ЄДРПОУ - 37836770.

Суддя: