Справа № 620/8777/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/8777/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Поліщук Л.О.,

при секретарі Костючок В.В.,

за участю представника позивача Сидоренка О.О., представника відповідача Ананка Ю.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Новгород-Сіверське лісове господарство» (далі позивач, ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати Податкові повідомлення-рішення від 03.02.2022 № 1339/25010700 та № 1340/25010700.

В обґрунтування своїх вимог представником позивача зазначено, що оскаржувані Податкові повідомлення-рішення (далі оскаржувані ППР) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки Норми П(С)БО № 30 «Біологічні активи» не розповсюджуються на діяльність підприємства лісового господарства в частині витрат на лісове господарство, а розповсюджується на біологічні активи сільськогосподарської діяльності. Наголошує, що сільськогосподарська діяльність і діяльність у сфері лісового господарства є окремими і самостійними видами діяльності. Положеннями Методичних рекомендацій, затвердженими наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14.05.2013 № 124, не встановлено необхідності або обов`язку виключення із витрат і собівартості товарної продукції витрат на вирощування лісу, посадкового матеріалу і інших спірних витрат, які включаються до витрат основного виробництва (рахунок 23) та списання їх на витрати по створенню біологічних активів. В даному випадку в результаті понесення підприємством витрат на лісовідтворення не створюється новий об`єкт, який може бути об`єктом обліку біологічних активів, а підтримується у відповідному стані природний ліс, який не є об`єктом обліку біологічних активів, відповідно не знаходиться і не може знаходитись на балансі і на бухгалтерському обліку підприємства.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому висловив незгоду із заявленими позовними вимогами та просив у їх задоволенні відмовити. Посилаючись на висновки документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Семенівський лісгосп», вважає, що оскаржувані ППР є правомірними та такими, що прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 29.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання від 17.01.2023 № 1178994, закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.02.2023 розгляд справи відкладено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 № 549 та Статуту ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство», затвердженого наказом Державного агенства лісових ресурсів України від 01.02.2022 № 260, Державне підприємство «Семенівське лісове господарство» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство», яке є правонаступником його прав та обов`язків (а.с. 31-46, 49-51).

17.02.2022 позивачем сформовано заяву № 10/261 до ГУ ДПС у Чернігівській області, в якій він просив об`єднати інтегровані картки ДП «Семенівське лісове господарство» та ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство» у зв`язку з реорганізацією першого (а.с. 176).

У період з 08.12.2021 по 29.12.2021 ГУ ДПС у Чернігівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, ДП «Семенівське лісове господарство». За результатом проведеної перевірки податковим органом 06.01.2022 складено Акт № 41/07/00993478 (далі Акт перевірки, а.с. 54-92), відповідно до змісту якого уповноважені особи відповідача перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.07.2019 по 06.12.2021 встановили порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 7, 11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Податкової декларації на прибуток підприємств» від 20.10.2015 № 897, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 659 120,00 грн, в тому числі, за 2019 рік на суму 64 372,00 грн, за 2020 рік 251 087 грн, за 9 місяців 2021 року 343 661,00 грн.

З огляду на вказані порушення, ГУ ДПС у Чернігівській області 03.02.2022 прийнято Податкові повідомлення-рішення:

№ 1339/25010700, згідно з яким ДП «Семенівське лісове господарство» збільшено суму грошового зобов`язання на 659 120,00 грн та застосовану штрафну санкцію у розмірі 16 093,00 грн (а.с. 109-111);

№ 1340/25010700, згідно з яким ДП «Семенівське лісове господарство» збільшено суму грошового зобов`язання на 1 961 782,00 грн (а.с. 112-114).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Акту перевірки, ДП «Семенівське лісове господарство» здійснювало господарську діяльність, що відповідно до класифікатора видів економічної діяльності відноситься до Розділу 02 Секції А «Лісове господарство та лісозаготівлі».

В Акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що за період з 01.07.2019 по 06.12.2021 ДП «Семенівський лісгосп» по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» віднесено витрати, в тому числі, «по відновленню лісів» відповідно до нарядів-актів на виконання лісогосподарських робіт, тощо в загальній сумі 3 661 780,00 грн, в тому числі, по найменуваннях робіт: заготівля лісового насіння, вирощування посадкового матеріалу в розсадниках, обробіток (підготовка) ґрунту під лісові культури, створення і вирощування плантацій, садіння і висівання лісу, сприяння природньому поновленню, реконструкція насаджень, доповнення лісових культур. В бухгалтерському обліку ДП «Семенівський лісгосп» по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» звітів про фінансові результати за формою № 2 віднесено витрати, в тому числі, «по відновленню лісів» згідно бухгалтерського запису Дебет рах. 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» та Кредит рах. 232 «Лісогосподарське виробництво. Встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 7, 11 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми Податкової декларації на прибуток підприємств» від 20.10.2015 № 897, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 659 120,00 грн, в тому числі, за 2019 рік на суму 64 372,00 грн, за 2020 рік 251 087 грн, за 9 місяців 2021 року 343 661,00 грн.

Як зазначено в оскаржуваних ППР, «Семенівське лісове господарство» списано на собівартість реалізованої продукції (Дт.901 рах) витрати основного виробництва (лісогосподарське виробництво) витрати, які не мають визнання витрат певного періоду у зв`язку з відсутністю визнання доходу для якого вони здійснені (лісозаготівлі), а саме: витрати по відновленню лісів в результаті чого завищено ряд.2050 «Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг)» Звітів про фінансові результати на суму 3662 тис. грн.

Тобто, контролюючим органом до порушень, що вплинули на визначення податку на прибуток та відрахування частини чистого прибутку визначено те, що поточні витрати здійснені підприємством на лісовідтворення віднесено до складу витрат поточного періоду та списано на собівартість реалізованої продукції, а не віднесено до витрат наступних періодів, як облік біологічного активу.

Щодо вказаного суд зауважує, що Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи» затверджене наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 № 790 (далі - П(С)БО 30).

Згідно з пункту 5 П(С)БО 30 біологічний актив та/або сільськогосподарська продукція визнаються активом, якщо існує імовірність отримання підприємством у майбутньому економічних вигод, пов`язаних з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Пунктом 11 П(С)БО 30 визначено, що довгострокові біологічні активи, справедливу вартість яких на дату балансу достовірно визначити неможливо або якщо підприємство є платником податку на прибуток, можуть визнаватися та відображатися за первісною вартістю з урахуванням суми їх зносу і втрат від зменшення корисності.

Отже, пункт 5 та пункт 11 П(С)БО 30 передбачають обов`язковість взяття біологічних активів на баланс підприємства.

Разом з тим необхідно зазначити, що відповідно до статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Таким чином, посаджені лісові культури на землях державного лісового фонду не перебувають на балансі ДП «Семенівське лісове господарство» (у подальшому ДП «Новгород-Сіверське лісове господарство»), й останній не має законодавчих підстав для зарахування лісу у свій баланс, оскільки дерева в лісі не перебувають на балансі підприємства і не являються його власністю.

При цьому, суд враховує, що діяльність лісгоспу з вирощування лісових культур не може вважатися створенням біологічних активів, оскільки вказані лісові культури (як ті, що створюються підприємством при лісовідновленні, так і ті, що надані йому в користування в первісному вигляді) не беруться на облік як основні засоби чи інші необоротні матеріальні активи (не зараховуються на баланс), а, отже, не підлягають амортизації.

У Додатку до П(С)БО 30 «Біологічні активи» визначено перелік біологічних активів, а саме: сади дерева в лісі (лісовий масив), і цими садами дерева в лісі є не будь-які дерева, а плодоносні рослини, пов`язані з сільськогосподарською діяльністю, на які не поширюється Положення (стандарт) 30.

Також, пунктом 3.1 П(С)БО 30 «Біологічні активи» прямо передбачено, що Національне положення (стандарт) 30 не поширюється на біологічні активи, не пов`язані з сільськогосподарською продукцією.

ДП «Семенівське лісове господарство» здійснювало вирощування дерев, при цьому процес вирощування лісів є довготривалим і жодна із порід дерев в процесі перетворення не здатна давати ані сільськогосподарську продукцію, як актив, отриманий в результаті відокремлення від біологічного активу, ані додатковий біологічний актив, як актив, одержаний в процесі біологічного перетворення іншого біологічного активу. Додаткові блага від дерев неможливо отримати, а, відтак, такі насадження не підпадають під визначення «Біологічні активи».

Слід також зазначити, що створення лісових культур - це технологічний процес, який у своєму часі становить від 5 до 7 років. Витрати на посадку та вирощування лісових насаджень неможливо прямо пов`язати з отриманим доходом, оскільки продукція, яку можна отримати з таких насаджень для реалізації та отримання доходу з`являється лише через 60-100 років.

За таких умов витрати, понесені у зв`язку із лісовідновленням, яке передбачає довготривалий (більше одного року) технологічним циклом виробництва, неможливо пов`язати з доходом певного періоду, а тому вони повинні відноситись до витрат того звітного періоду, в якому вони понесені у відповідності до абзацу 2 пункту 7 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, яким визначено, що витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду в якому вони були здійснені.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 у справі № 620/4002/20, які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при розгляді даної справи.

Отже, висновок контролюючого органу щодо неправомірності відображення ДП «Семенівське лісове господарство» у бухгалтерському обліку, а саме у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» витрат на «відновлення лісів» згідно бухгалтерського запису Деб.рах. 901 та Кр.рах.232 є помилковим.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що прийняті ГУ ДПС у Чернігівській області за результатом проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Семенівське лісове господарство» ППР від 03.02.2022 № 1339/25010700 та № 1340/25010700 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та повідомлення представника позивача про намір подати докази про понесені судові витрати відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства «Новгород-Сіверське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Чернігівській області Податкові повідомлення-рішення від 03.02.2022 № 1339/25010700 та № 1340/25010700.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 21.02.2023 о 15:30 год., в приміщенні Чернігівського окружного адміністративного суду за адресою: м. Чернігів, вул. Київська, 23, зал судового засідання № 10.

Встановити Державному підприємству «Новгород-Сіверське лісове господарство» строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 14.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Державне підприємство «Новгород-Сіверське лісове господарство», вул. Губернська, буд. 15-А, м. Новгород-Сіверський,Чернігівська область, 16000, .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ЄДРПОУ: ВП 44094124.

Повний текст судового рішення складено 09 лютого 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук