Справа № 640/11995/21
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 640/11995/21

адміністративне провадження № К/990/1878/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі № 640/11995/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріт Авто» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі на сільського господарства України, Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, третя особа: Асоціація автовиробників України, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та нечинним рішення,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2021 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями «Торговий дім «Маз-Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО». Визнано протиправним та скасовано рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №486/2021/4411-03 «Про встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь», в частині запровадження спеціального мита щодо імпорту в Україну товару походженням із Республіки Білорусь, які імпортуються Товариством з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями «Торговий дім «Маз-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРІТ АВТО». Визнано протиправними дії Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з порушення, проведення розслідування та подання Міжвідомчій комісії з міжнародної торгівлі матеріалів щодо встановлення фактів дискримінаційних та недружніх дій з боку Республіки Білорусь щодо законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України - підприємств автомобілебудування та застосування адекватних заходів у відповідь.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 задоволено апеляційні скарги Міністерства розвитку економіки України та Асоціації українських виробників «Укравтопром», скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2021 та прийнято нову постанову. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріт Авто» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі на сільського господарства України, Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, третя особа: Асоціація автовиробників України, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та нечинним рішення.

Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі № 640/11995/21.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано втретє, раніше подані касаційні скарги повернуто ухвалами Верховного Суду від 29.11.2022, від 13.12.2022 через відсутність належного викладення підстав касаційного оскарження. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду у відносинах щодо запровадження Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі спеціального мита як заходу у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав.

На думку скаржника судом апеляційної інстанції не було застосовано частину 3 статті 275, частину 9 статті 280 Митного кодексу України, не вірно розтлумачено положення частини 2 статті 29 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», положень Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну».

На думку скаржника, Верховним Судом має бути висловлений правовий висновок, що при прийнятті рішення Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі в порядку статті 29 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», шляхом застосовування спеціального мита, як заходу у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав, митних союзів та економічних угруповань, які обмежують реалізацію законних прав та інтересів суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, таке рішення має бути прийнято з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 275, частини 9 статті 280 Митного кодексу України встановлюється відповідно до Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну». Закон про спеціальні заходи встановлює перелік факторів та обставин, які підлягають обов`язковому дослідженню та встановленню у ході спеціального розслідування з урахуванням доводів, аргументів та міркувань усіх заінтересованих осіб.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна» зазначено, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статті 2, 8, 19 Договору про зону вільної торгівлі 18.10.2011, статті Угоди СОТ про захисні заходи, статті XIX Генеральної угоди про тарифи торгівлю, 1994 року.

Верховний Суд зауважує, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Проте наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень.

Також скаржником вказано, що судом апеляційної інстанції вчинено посилання на нерелевантний висновок Верховного Суду у постанові від 02.08.2021 у справі №640/1313/20. У Верховного Суду наявні підстави для відступлення від висновку Верховного Суду у справі №640/1313/20, що у процедурі прийняття рішень про застосування заходів у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії щодо України, враховуючи специфіку таких рішень норми Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» є спеціальним в частині порядку прийняття таких рішень. Скаржником зауважено, що норми статті 275 Митного кодексу України, Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» є спеціальними по відношенню до норм статті 29 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» в питанні порядку встановлення спеціального мита як заходу у відповідь на дискримінаційні та/або недружні дії інших держав, митних союзів та економічний угруповань, які обмежують реалізацію законних прав та інтересів суб`єкті зовнішньоекономічної діяльності України.

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначаються норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанова Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.

Однак, необхідність відступлення від висновків Верховного Суду заявник касаційної скарги мотивує лише відмінністю фактичних обставин в даній справі, а нормативно-правового обґрунтування відступлення від правового висновку застосованого до спірних правовідносин не наводить. При цьому, заявник касаційної скарги довільно ототожнює поняття необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, зауважено, що Шостий апеляційний адміністративний суд відклонився від предмету та підстав позову і вирішив дослідити зміст норм законодавства Республіки Білорусь, які наводились апелянтами, проте автентичність яких ні Відповідачами, ані апеляційним судом не встановлювалась.

Верховний Суд зауважує, що пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Крім того, не всі порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд, а лише безпосередньо передбачені відповідними пунктами частин 2 та 3 статті 353 КАС України. Скаржником відповідних порушень та норм права не вказано.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «з іноземними інвестиціями Торговий дім «Маз-Україна» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 у справі № 640/11995/21 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва