Справа № 420/3166/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3166/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 11.06.2021 року №Ф-63828-13У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 9351,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю, проте протягом усього строку його перебування на обліку як платника єдиного внеску позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством Одеський морський торгівельний порт та Акціонерним товариством Українська залізниця, які сплачують за нього єдиний соціальний внесок, а тому вважає, що не повинен сплачувати ЄСВ, та в нього відсутня відповідна заборгованість.

Ухвалою від 11.02.2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області від 11.06.2021 року № Ф-63828-13У щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 9351,54 грн. у виконавчому провадженні ВП №68435132.

Ухвалою від 15.02.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

07.04.2022 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, зокрема, що позивач є фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю за основним місцем обліку. Також, відповідач зазначає, що єдиний внесок відповідно до вимог статті 9 Закону №2464 підлягає обов`язковій сплаті за період здійснення підприємницької діяльності незалежно від фінансового стану платника. Враховуючи, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та при цьому провадить незалежну професійну діяльність, виникає обов`язок стати на облік в контролюючих органах як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі внесення запису про здійснення адвокатської діяльності до Єдиного реєстру адвокатів України. Отже, на думку відповідача, позивач здійснюючи незалежну професійну діяльність та одночасно будучи найманим працівником, не звільняється від сплати ЄСВ за себе.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД №003359 від 18 липня 2018 року (а.с. 15).

Позивач був взятий на облік 19 липня 2018 року до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, як платник єдиного внеску (а.с. 6).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21 листопада 2014 року, позивач був прийнятий 08 листопада 2016 року на роботу до ДП Одеський морський торговельний порт та звільнений 02.08.2018 року. З 09 серпня 2018 року по 12 серпня 2019 року, з 14 серпня 2019 по 14 серпня 2020 року, з 19 серпня 2020 року по 20 вересня 2021 року працював в АТ Укрзалізниця. Увесь вказаний період позивач працював на посаді юриста. (а.с. 7-14).

Згідно довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (номер облікової картки застрахованої особи ), протягом липня 2018 року - червня 2021 року роботодавці ДП Одеський морський торговельний порт () та Філія Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Українська залізниця () щомісячно сплачувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманого працівника ОСОБА_1 .

11 червня 2021 року ГУ ДПС в Одеській області було винесено податкову вимогу №Ф-63828-13У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 9351,54 грн. (а.с. 68).

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон №2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно абз. 1 п.2 ч. ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до абз. 3, 5 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

За приписами ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця (чи здійснення незалежної професійної діяльності) Законом №2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, особа яка проводить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому ж випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 р. у справі 160/3114/19.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 був найманим працівником у ДП Одеський морський торговельний порт та в АТ Укрзалізниця протягом усього періоду, за який винесено спірну вимогу.

Отже, саме на вищезазначені підприємства як страхувальника-роботодавця у спірний період були покладені обов`язки щодо сплати єдиного внеску з заробітної плати позивача.

Як зазначено судом вище, згідно довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (номер облікової картки застрахованої особи ), протягом липня 2018 року - червня 2021 року роботодавці ДП Одеський морський торговельний порт () та Філія Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Українська залізниця () щомісячно сплачувало єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за найманого працівника ОСОБА_1 .

У свою чергу, відповідачем не надано жодних відомостей, які б свідчити про отримання позивачем доходу від здійснення незалежної професійної діяльності адвокатом, що узгоджується з висновком, що наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

У той же час, позивач надав до суду копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2018, 2019, 2020 роки, які ним були подані до контролюючого органу у встановленому законом порядку. Згідно вказаних декларації позивач за звітні періоди не отримував доходу як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (а.с.23-34).

Суд не бере до уваги доводи відповідача про факт перебування особи на обліку в органах податкової служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право здійснювати адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

З урахуванням вказаного та ч.6 ст.4 Закону №2464-VI, підстави для формування та направлення позивачу оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) відсутні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку, що сума боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначена відповідачем у вимозі від 11.06.2021 року №Ф-63828-13У, є безпідставною та необґрунтованою, відповідач не довів суду правомірність оскаржуваної вимоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому між сторонами не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.06.2021 року №Ф-63828-13У на суму 9351,54 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів