Справа № 500/2773/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2773/22 пров. № А/857/14100/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року в справі №500/2773/22 (головуюча суддя Мірінович У.А., м. Тернопіль) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, в якому просив: а) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, оформлену листом від 06.06.2022 №2094-2162/Б-02/8-1900/22, щодо відмови позивачу у переведенні його на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати за №153, №152 та №150, видані Гніздичненською сільською радою Тернопільської області 16.04.2021;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести позивача на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати за №153, №152 та №150, видані Гніздичненською сільською радою Тернопільської області 16.04.2021 та призначити пенсію з 22.07.2021.

Рішенням від 07 вересня 2022 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 № 622, та оформлені неналежним чином, оскільки відсутні підписи керівника організації, що видала вказані довідки. Також відповідач вказав, що додані довідки видані за посадою (сільський голова), яка не відноситься до посад державної служби та у разі дооформлення не є підставою для призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу».

Також апелянт вважає, що є підстави для закриття провадження у справі, оскільки між сторонами відсутній новий спір, а є спір на стадії виконання судового рішення у справі №500/5127/21.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком як державному службовцю згідно з Законом України «Про державну службу».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 04.08.2021 №1900-0211-8/22803 позивача повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу», оскільки період його роботи з 22.04.1998 по 01.12.2020 головою Гніздичненської сільської ради не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі №500/5127/21 за позовом позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведені з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період проходження служби в лавах Радянської армії з 05.05.1979 по 14.05.1981 та період роботи сільським головою Гніздичненської сільської ради з 22.04.1998 по 01.05.2016 до стажу державної служби та зобов`язано перевести його на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 22.07.2021.

23.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виконати рішення суду, що набрало законної сили, надавши рішення про перерахунок пенсії та розрахунок заробітку, від якого обчислено пенсію.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 06.06.2022 №2094-2162/Б-02/8-1900/22 повідомило позивача, що на даний час призначити йому пенсію згідно з Законом України «Про державну службу» на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі №500/5127/21 можливо лише з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», однак такий перерахунок проводити недоцільно, оскільки при переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір пенсії буде менший від розміру пенсії, що виплачується позивачу на даний час, а тому такого переходу та, відповідно, перерахунку по вказаних довідках позивачу зроблено не було.

Також вказав, що при опрацюванні поданих документів від 22.07.2021 для призначення пенсії на виконання рішення суду встановлено, що долучені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №150, №151, №152, №153 від 16.04.2021 станом на грудень 2020 року не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 № 622 та оформлені не належним чином, оскільки відсутні підписи керівника організації, що видала вказані довідки. Також відповідач вказав, що додані довідки видані за посадою (сільський голова), яка не відноситься до посад державної служби та у разі дооформлення не є підставою для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням наданих позивачем довідок про заробітну плату для визначення розміру такої пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі №500/5127/21, яке набрало законної сили, надано правову оцінку доводам позивача з приводу неправомірності відмови відповідача у переведенні позивача на пенсію згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та встановлено, що періоди проходження служби в лавах Радянської армії з 05.05.1979 по 14.05.1981 та роботи в органах місцевого самоврядування з 22.04.1998 по 01.05.2016 зараховуються до стажу державної служби, з огляду на що, станом на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у нього був необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в у переході позивача на пенсію згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ визнана протиправною. Отже, такі обставини доказуванню не підлягають.

Спір у даній справі виник з приводу неврахування відповідачем поданих позивачем довідок про заробітну плату державного службовця для визначенні розміру його пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», що послужило підставою для відмови у такому переведенні з огляду на недоцільність таких дій, так як розмір пенсії буде меншим.

Так, згідно з частиною третьою та п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Тобто, для призначення пенсії позивачці, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування необхідно подати до органу пенсійного фонду, зокрема дві довідки: першу з зазначенням посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років, які враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби) та другу про розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), який визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

При цьому суди враховують, що Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 вказав, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.

Зазначене вказує на безпідставність доводів апелянта про те, що посада позивача (сільський голова), - не відноситься до посад державної служби.

Безумовне право особи на вибір того чи іншого виду пенсії закріплене у частині першій статті 10 Закону №1058-ІV, відтак, набувши право на пенсію державного службовця за віком, позивач на законних підставах скористався правом вибору вказаної пенсії, подавши відповідну заяву до відповідача.

Пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №153, №152 та №150 видані Гніздичненською сільською радою Тернопільської області 16.04.2021 позивачу за посадою сільського голови на грудень 2020 року (арк. справи 17-24).

Довідки складено за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за звання (державний службовець 7 рангу, інформація про присвоєння якого міститься в трудовій книжці), надбавка за вислугу років (30%), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони повинні братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Водночас, суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідачем не здійснено належного обґрунтування чому, на його думку, підстави для врахування довідки про складові заробітної плати відсутні.

Колегія суддів бере до уваги покликання апелянта на відсутність у поданих довідках підпису сільського голови, проте зауважує, що такі довідки видані на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату; містять відомості про складові заробітної плати; відомості про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; підписані головним бухгалтером та завірені печаткою Гніздичненської сільської ради.

А, отже, на переконання колегії суддів, лише відсутність підпису сільського голови на довідках про заробітну плату не може послужити єдиною підставою для відмови у врахуванні таких при визначенні розміру пенсії позивача та переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

До того ж, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про те, що " перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії". Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 233/179/17 в постанові від 24.06.2021.

За вказаних обставин, враховуючи протиправність рішення відповідача щодо відмови здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та необхідність зобов`язати відповідача здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з дати звернення 22.07.2021, що встановлено судовим рішенням у справі №500/2773/22 від 24.09.2021, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для здійснення нарахування (перерахунок) та виплати такої пенсії виходячи з розміру заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної №153, №152 та №150, які видані Гніздичненською сільською радою Тернопільської області 16.04.2021.

З огляду на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки спір у даній справі не є аналогічним спору в справі №500/5127/21, та не стосується виконання рішення у справі №500/5127/21. Так, підставою для звернення позивача до суду в справі, що розглядається, послужила відмова у врахуванні поданих ним довідок про заробітну плату державного службовця, що вплинуло на доцільність його переведення на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про державну службу». Натомість у справі №500/5127/21 пенсійний орган відмовив у такому переведенні з підстав недостатності стажу державної служби.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2022 року в справі №500/2773/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 08.02.2023.