Справа № 640/31320/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

01.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства у справах ветеранів України, яким просив:

- визнати протиправними дії Міністерства у справах ветеранів України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу як інваліду ІІ групи;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно Закону України «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2020 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ним не реалізовувалось.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги аналогічні позовній заяві.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності при первинному огляді, поранення пов`язане із захистом Батьківщини, про свідчить довідка до акта огляду МСЕК серії АВ №0741239 від 20.03.2017 (а.с.10).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №661123 від 03.02.2020 при повторному огляді позивачу встановлено 2 групу інвалідності, поранення пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.11).

Довідкою від 31 травня 2018 року №905 підтверджується безпосередня участь позивача в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 02 лютого 2015 року по 11 листопада 2015 року, з 01 березня 2016 року по 06 жовтня 2016 року на території Донецької та Луганської областей.

07 липня 2021 року позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом Міністерства у справах ветеранів України від 07 жовтня 2021 року №10517/02/09.1-21 за наслідками розгляду заяви позивача від 07 липня 2021 року повідомлено, що згідно з протоколом міжвідомчої комісії від 30 вересня 2021 року №11 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач вже реалізував своє право на отримання допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності за нормами іншого закону, ніж Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що свідчить про правомірність та обґрунтованість висновків уповноваженого органу про те, що правових підстав для виплати другої одноразової допомоги ОСОБА_1 немає.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду і вирішення цього спору колегія суддів враховує, що виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності передбачено, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, згідно з п. 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Зі змісту пп. «б» п. 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснює, зокрема, Міністерство оборони України.

У свою чергу частина сьома статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особам, зазначеним у пунктах 11, 15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Водночас, відповідно до положень частини сьомої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Аналогічне правило закріплене також і в частині сьомій статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачає, що у випадку, якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з протоколом Міжвідомчої комісії від 30 вересня 2021 року № 11 позивачу було відмовлено у призначенні спірної допомоги у зв`язку з тим, що він вже реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Перевіряючи законність такого висновку відповідача, колегія суддів враховує, що згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Кабінет Міністрів України постановою від 29 квітня 2016 року № 336 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей» затвердив Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Порядок № 336).

Згідно з п. 8 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

Міжвідомча комісія, відповідно до п. 9 Порядку № 336, розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

За правилами п. 17 Порядку № 336 призначення та виплата одноразової грошової допомоги не проводиться:

1) якщо загибель (смерть) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, або інвалідність осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, є наслідком: вчинення ними злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім факту доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;

2) у разі отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інформації стосовно призначення такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит;

3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 6 цього Порядку.

Відповідно до абз. 6 п. 6 Порядку № 336 якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Додатково абз. 7 п. 6 Порядку № 336 передбачає, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Зазначені норми Порядку № 336 у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» може бути призначена лише у тому випадку, якщо особа не реалізувала свого права на одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів.

Особа, якій вже було призначено одноразову грошову допомогу згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право на отримання такої допомоги в більшому розмірі за умови, що протягом двох років після первинного встановлення інвалідності їй при повторному огляді буде встановлено вищу групу інвалідності.

У разі, якщо особі було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу на підставі іншого закону, то в разі встановлення вищої групи інвалідності, право на отримання такої допомоги в більшому розмірі реалізується на підставі того ж нормативно-правового акту, за яким таку допомогу було призначено вперше.

З матеріалів справи вбачається, що Міністерство у справах ветеранів України листом від 16.07.2021 № 7289/09.1/09.4-21звернулося до Департаменту фінансів Міністерства оборони України з клопотанням надати інформацію про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Департаментом фінансів Міністерства оборони України листом від 03 серпня 2021 року № 9721/14-21 було повідомлено, що позивачу 08 вересня 2017 року Міністерством оборони України призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням ІІІ групи, із причиною інвалідності: поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ №0741239 від 20 березня 2017 року) у сумі 240000,00 гривень.

З огляду на встановлене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги саме на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інвалід III групи шляхом звернення до Міністерства оборони України.

Колегія суддів зауважує, що позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що з 03.02.2020 р. у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі, якій встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок "поранення, пов`язане із захистом Батьківщини».

Відповідно до частини сьомої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Однак, разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством передбачено, що грошова допомога є одноразовою, тобто виплачується один раз у зв`язку із встановленням інвалідності, а не у зв`язку зі зміною групи інвалідності чи причини такої інвалідності.

Позивач, станом на момент звернення до відповідача, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, що підтверджується матеріалами даної справи та фактично не заперечується позивачем.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, міжвідомчою комісією було прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є правомірними.

Доводи та посилання апелянта про те, що Постанова КМУ України № 336 від 29.04.2016 р. не містить такої підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги як призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на вирішення даної справи, оскільки з урахуванням вже вказаного вище, позивач отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням інвалідності, яка за своєю суттю є одноразовою виплатою і відповідно чинне законодавство не дає підстав для повторного її отримання у зв`язку зі зміною групи інвалідності і (або) причини такої інвалідності.

Щодо посилання скаржника на правові позиції рішення Європейського суду з прав людини, то колегія суддів зауважує, що висновки суду апеляційної інстанції по даній справі є такими, що не суперечать їм.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель