Справа № 761/22972/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 лютого 2023 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Горяйнова А.М.,
суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,
за участю секретаря - Ворони Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень) вчинити дії в рамках виконавчих проваджень № 45957225, № 45976293, № 45976295, № 45976297, № 61664131, № 61664159.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 через представника за довіреністю Малиновську Е.С. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Ухвалою суду від 12 січня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень № 45976293, № 45976295, № 61664159, № 61664131 та закрито провадження у справі у відповідній частині.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року скасовано в частині та ухвалено у відповідній частині нову постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень, яка полягає у ненаправленні (неврученні) ОСОБА_1 копій постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 та у нездійсненні належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45976297, а також зобов`язано Відділ примусового виконання рішень направити (вручити) ОСОБА_1 копії постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат. Заявник зазначає, що суд при ухваленні постанови не вирішив питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Департамент Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) подав заперечення проти заяви, зазначивши, що питання про розподіл судових витрат було вирішене судом при ухваленні рішення.

Під час судового засідання представник позивача підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення та просила суд її задовольнити.

Представник Департаменту ДВС в судовому засіданні заперечувала проти заяви і просила суд відмовити у її задоволенні.

Відповідач і третя особа ОСОБА_2 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, проте у судове засідання не з`явилися та причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 252 КАС України, вирішила розглядати заяву за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та Департаменту ДВС, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення і заперечень проти неї, колегія суддів вважає необхідним заяву позивача задовольнити з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пп.пп. б, в п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини, в якій серед іншого зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач просив здійснити розподіл витрат, понесених на сплату судового збору в розмірах 2102 грн 00 коп, 840 грн 80 коп, 2522 грн 40 коп.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що в рамках адміністративної справи № 761/22972/20 ОСОБА_1 сплатив судовий збір:

- 07 жовтня 2020 року в розмірі 2102 грн 00 коп за подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року про передачу справи на розгляд до іншого суду;

- 28 грудня 2020 року в розмірі 840 грн 80 коп за подачу позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Києва;

- 27 жовтня 2020 року в розмірі 2522 грн 40 коп за подачу апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року.

Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вже зазначалося, за наслідками апеляційного розгляду справи було прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які носили немайновий характер.

Зміст принципу пропорційності, який застосовується до розподілу судових витрат згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, у випадку заявлення позовних вимог немайнового характеру, визначається виключно через кількісний критерій заявлених вимог.

Ставка судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року є фіксованою і не залежала від кількості позовних вимог немайнового характеру.

Незважаючи на кількість фактично заявлених вимог, за звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, що відповідає ставці судового збору за подачу позовної заяви, яка містить одну позовну вимогу немайнового характеру.

За подачу апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року позивач сплатив судовий збір у розмірі, який належить сплачувати під час звернення до суду з апеляційною скаргою на судове рішення, яким вирішено дві позовні вимоги немайнового характеру.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року кожну з двох позовних вимог ОСОБА_1 немайнового характеру було задоволено частково.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що за правилами ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 5465 грн 20 коп (2102 грн 00 коп + 840 грн 80 коп + 2522 грн 40 коп).

Стосовно доводів Департаменту ДВС про те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2023 року було вирішено питання про судові витрати, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що у мотивувальній частині вказаного судового рішення міститься посилання на відсутність підстав для стягнення з відповідача лише тих судових витрат, сплату яких відстрочено ухвалою суду від 08 грудня 2022 року.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача заявлений ним розмір судових витрати.

Керуючись ст.ст. 104, 132, 137, 139, 143, 242, 252, 322, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького, 13, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код: 00015622) судові витрати на сплату судового збору в розмірі 5465 (п`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн 20 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест