Справа № 640/16429/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Справа № 640/16429/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України,

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги на предмет спору: Пенсійний фонд України,

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

Державна казначейська служба України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Міністерства соціальної політики України (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Державна казначейська служба України про:

- визнання протиправною бездіяльності Міністерства соціальної політики України щодо невжиття необхідних заходів для забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері соціального захисту осіб, яким призначено пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ та які набули право на її перерахунок у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2017 № 704;

- зобов`язання Міністерства соціальної політики України направити через Пенсійний Фонд України до Головного управління Пенсійного Фонду України місті Києві відповідне повідомлення з дозволом на проведення перерахунку пенсії Позивача, виходячи з розміру і складу всіх видів грошового забезпечення, що зазначені в довідці від 30.10.2020 № 2/6 -1631;

- стягнення з Державного бюджету України компенсації за завдані Позивачу матеріальні збитки в розмірі 358 424,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що внаслідок запровадженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 алгоритму він зазнав дискримінаційних утисків, оскільки опинився у нерівних правових умовах по відношенню до інших осіб, які, так само як і Позивач, одержують пенсію на підставі та в порядку Закону № 2262-ХІІ, однак звільнились з військової служби після 01.03.2018, тобто після набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Позивач зазначив, що такі особи, на відміну від нього, одержують пенсію, яка розрахована виходячи з розміру всіх складових відповідного грошового забезпечення, що, у свою чергу, стало причиною порушення його легітимних очікувань на реалізацію свого законного інтересу в одержанні пенсії, розрахованої, виходячи із розміру усіх складових грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовця.

2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в цій адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

4. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2021 у задоволенні клопотань представника Позивача щодо пропозиції ГУ ПФУ в місті Києві надати пояснення з приводу спірних правовідносин, щодо залучення ГУ ПФУ в місті Києві в якості відповідача (співвідповідача), щодо надання пояснень Міністерством соціальної політики стосовно поставлених представником Позивача запитань, щодо залучення третьої особи та розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін - відмовлено.

5. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача від 08.09.2021 щодо роз`яснення обставин, які належать до предмету доказування.

6. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Мінсоцполітики виконано обов`язок щодо надіслання до ПФУ повідомлення про наявність підстав для проведення у 2018 році перерахунку пенсій згідно з Постановою № 704, призначених за нормами Закону №2262-XII, на підставі Постанови № 103, та при цьому Кабінетом Міністрів України, у подальшому, не приймалося рішення про проведення перерахунку таких пенсій.

Водночас суд зазначив, що в цьому випадку відсутні достатні підстави для задоволення заявлених Позивачем позовних вимог.

7. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, закрити провадження в цій справі та постановити ухвалу про передачу його позовної заяви разом з матеріалами цієї справи до Солом`янського районного суду м. Києва для нового судового розгляду.

Також Апелянт просить визнати протиправною ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2021 про відмову в роз`ясненні обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Позивач стверджує, що рішення суду першої інстанції не відповідає принципам верховенства права, що судом порушено його право на доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи здійснювався судом, що не відповідає критерію «суд установлений законом», і судове рішення фактично не стосується спору, щодо вирішення якого він звернувся до суду, і що суд вирішував спір про адміністративні права відповідача.

Апелянт, зокрема зазначає, що в описовій частині рішення суду першої інстанції згадується лише про спосіб, запропонований ним суду для захисту його прав, але не вказано про суті і зміст цих прав та правову позицію Відповідача.

Апелянт вказує, що він вимагає надати захист його цивільним правам у публічних правовідносинах, що пов`язані з перерахунком раніше призначеної пенсії.

На переконання Апелянта, суд, який розглядав цю справу, не відповідає конвенційному критерію «суд встановлений законом», оскільки його процесуальні можливості вичерпуються лише правом давати оцінку поведінці виключно тих органів державної влади, що зазначені в позову, і відсутністю повноважень для розгляду позовів про захист цивільних прав у правовідносинах з державою.

Водночас Апелянт зазначає, що ухвалою від 13.09.2021 суд першої інстанції відмовив йому у роз`ясненні обставин, які належать до предмета доказування, та про докази, які йому слід подати суду, а також, що суд порушив його право на справедливий судовий процес.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

08.12.2022 від Апелянта надійшло клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги, в якому він зазначив, що у справах №№ 640/6502/20, 640/9144/20 до предмета спору належали такі ж самі права позивачів, у тих же публічних правовідносинах, щодо яких ОСОБА_1 звернувся з цим позовом, але у вказаний справах суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсій позивачів на підставі оновлених довідок.

При цьому, Апелянт вказав, що у своїй позовній заяві він повідомляв суд, що він не заперечує проти виходу суду за межі заявлених ним позовних вимог.

Також Апелянт зазначив, що й суд апеляційної інстанції може вийти за межі позовних вимог.

З цих та інших підстав Апелянт у своєму клопотанні просить визначити процесуальний статус ГУ ПФУ в м. Києві у цій справі як належного відповідача, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки Управління Державної охорони України від 30.10.2020 № 2/6-1631 та виплатити недоотримані ним суми пенсії за минулий час, з урахуванням проведених після 01.04.2018 пенсійних виплат.

Також у своєму клопотанні Апелянт повідомив про намір подати докази понесених ним судових витрат протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення по суті вище наведених вимог апеляційної скарги.

8. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 та від 16.12.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

9. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 15.09.2009 отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, що підтверджується матеріалами пенсійної справи № .

01.01.2018 ГУ ПФУ в м. Києві проведено перерахунок пенсії Позивача, з урахуванням приписів Постанови № 103, чинних на дату здійснення перерахунку пенсії.

9. Позивач, вважаючи, що він зазнав дискримінаційних утисків, оскільки опинився у нерівних правових умовах по відношенню до інших осіб, які одержують пенсію на підставі та в порядку Закону № 2262-ХІІ, однак звільнились з військової служби після 01.03.2018, тобто після дня набуття чинності постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, та одержують пенсію, яка розрахована виходячи із розміру всіх складових відповідного грошового забезпечення, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі врегульовані Законом № 2262-XII.

Згідно із частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1 та 2 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.

При цьому у Додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою №103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови № 103.

Пунктом 3 Порядку № 45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної у списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

12. Довідки видаються державним органом, з якого особу було звільнено зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

13. Таким чином, підставою для на перерахунку раніше призначених пенсій може бути довідка від уповноваженого органу, в якому особа проходила службу, відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

14. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а та від 15.07.2020 у справі № 320/3360/19.

15. Починаючи з 05.03.2019 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тобто складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

16. Водночас, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що суб`єктами владних повноважень, які наділені компетенцією щодо здійснення перерахунку пенсії, є територіальні органи Пенсійного фонду України. У цьому випадку повноваження щодо перерахунку пенсії Позивача надані ГУ ПФУ в м. Києві, в якому він перебуває на пенсійному обліку.

17. Разом з тим, аналізуючи заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в цій справі та підстави його звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає, що Міністерство соціальної політики України, яке є єдиним Відповідачем у цій справі, згідно з Положенням про Міністерство соціальної політики України, затвердженим постановою КМУ від 17.06.2015 № 423 (далі - Положення № 423), не наділено повноваженнями щодо вирішення питання про перерахунок пенсії, зокрема Позивача, а також не має повноважень щодо прийняття законодавчих та/або нормативно-правових актів з питань встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку тощо.

Такими повноваженнями наділена Верховна Рада України - щодо здійснення відповідного законодавчого регулювання та КМ України - щодо встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

18. Разом з тим у контексті аналізу підстав звернення Позивача до суду з цим позовом судова колегія відзначає, що постанова № 103, якою було обмежено складові для перерахунку пенсії військовослужбовців, та відповідні положення якої в наступному визнано протиправними та нечинними судовими рішеннями у справах № 826/3858/18 та № 826/12704/18 (пункти 1, 2, 3 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45), була прийнята КМ України, а не Міністерством соціальної політики України.

19. При цьому судова колегія відзначає, що згідно з п. 1 Положення № 423 Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

20. Предметом спору в цій справі, відповідно до заявлених Позивачем позовних вимог, є бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо невжиття необхідних заходів для забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері соціального захисту осіб, яким призначено пенсію на підставі Закону № 2262-ХІІ та які набули право на її перерахунок у зв`язку із збільшенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на підставі постанови КМ України від 31.08.2017 № 704.

Втім ані з доводів позовної заяви, ані з апеляційної скарги Позивача не вбачається, у чому полягає оскаржувана ним бездіяльність саме Відповідача, які конкретно покладені на нього обов`язки він не виконав.

Натомість з доводів Позивача вбачається, що він не погоджується з алгоритмом, запровадженим постановою КМУ № 103, діями органу ПФУ щодо розрахунку його пенсії з 01.03.2018 в порядку, визначеному вказаною постановою КМУ, без урахування всіх складових грошового забезпечення.

21. Втім апеляційний суд зазначає, що ГУ ПФУ в м. Києві, КМ України та/або ВР України не є відповідачами в цій справі, а відповідно до статті 48 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни відповідача та/або залучення співвідповідача.

22. Крім того ОСОБА_1 у цій справі не заявляв позовних вимог, зокрема до ГУ ПФУ в м. Києві, щодо протиправності перерахунку його пенсії та/або її неперерахування на підставі оновленої довідки, а обрав зовсім інший спосіб захисту, який з огляду на підстави звернення до суду є неправильним.

Однак, відповідно до частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

23. З огляду на викладене, доводи Апелянта про те, що він не заперечує проти виходу судом за межі заявлених ним позовних вимог, а також його вимоги щодо визначення апеляційним судом процесуального статусу ГУ ПФУ в м. Києві як належного відповідача та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки Управління Державної охорони від 30.10.2020 № 2/6-1631 та виплатити відповідні суми, колегія суддів відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного адміністративного процесуального законодавства і виходять за межі компетенції суду апеляційної інстанції у рамках цього апеляційного провадження.

24. Доводи Апелянта про те, що він повідомляв суд першої інстанції про те, що він не заперечує проти виходу суду за межі заявлених ним позовних вимог, а також, що апеляційний суд також може вийти за межі позовних вимог, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, Апелянт фактично просить змінити предмет спору, заявлені ним позовні вимоги та склад Відповідачів, що не відповідає сутності та змісту процесуального інституту виходу суду за межі позовних вимог у розумінні ст. 9 КАС України.

У контексті аналізу доводів Апелянта судова колегія ще раз наголошує, що предметом спору в цій справі є бездіяльність Мінсоцполітики і похідні позовні вимоги щодо зобов`язання цього Відповідача направити через ПФУ до ГУ ПФУ в м. Києві повідомлення з дозволом на проведення перерахунку пенсії Позивача, виходячи з розміру і складу всіх видів грошового забезпечення, що зазначені в довідці від 30.10.2020 № 2/6 -1631, стягнення з Державного бюджету України компенсації за завдані Позивачу матеріальні збитки в розмірі 358 424,00 грн.

25. Водночас, повно та всебічно аналізуючи всі позовні вимоги ОСОБА_1 , судова колегія відзначає, що згідно з приписами чинного законодавства, зокрема Положення № 453, Мінсоцполітики не наділено повноваженнями направляти через ПФУ до ГУ ПФУ в м. Києві повідомлення з дозволом на проведення перерахунку пенсії будь-якої особи, що перебуває на пенсійному обліку.

Як відзначалося вище, відповідні повноваження є дискрецією територіальних органів ПФУ, що реалізується ними в порядку, передбаченому чинними законодавством, який було наведено вище, а не за повідомленнями з дозволами від Мінсоцполітики.

26. Доводи Апелянта про те, що у справах №№ 640/6502/20, 640/9144/20 до предмета спору належали такі ж самі права позивачів, у тих же публічних правовідносинах, щодо яких ОСОБА_1 звернувся з цим позовом, але у вказаний справах суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсій позивачів на підставі оновлених довідок, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, по-перше, позовні вимоги у вказаних справах були заявлені позивачами до належних органів ПФУ та стосувалися безпосередньо перерахунку їх пенсій, а по-друге, судові рішення у вказаних справах не мають преюдиціального значення для вирішення спору в цій справі, відповідно до ст. 78 КАС України, та не є джерелом права в розумінні ст. 6 КАС України.

27. Доводи Апелянта про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає принципам верховенства права, що судом порушено його право на доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи здійснювався судом, що не відповідає критерію «суд установлений законом», і судове рішення фактично не стосується спору, щодо вирішення якого він звернувся до суду, і що суд вирішував спір про адміністративні права відповідача, апеляційний суд відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.

Так, згідно з частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, з огляду на суб`єктний склад та предмет спору, підстави звернення Позивача до суду та заявлені ним позовні вимоги, цей спір є публічно-правовим і підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції та правомірно був розглянутий саме Окружним адміністративним судом м. Києва, що відповідає вимогам ст.ст. 19, 20, 22 КАС України.

Тож, наведені вище доводи апеляційної скарги та вимоги Апелянта щодо передачі його позовної заяви разом з матеріалами цієї справи до Солом`янського районного суду м. Києва для нового судового розгляду не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є безпідставними.

28. Доводи Апелянта про те, що суд, який розглядав цю справу, не відповідає конвенційному критерію «суд встановлений законом», оскільки його процесуальні можливості вичерпуються лише правом давати оцінку поведінці виключно тих органів державної влади, що зазначені в позову, і відсутністю повноважень для розгляду позовів про захист цивільних прав у правовідносинах з державою, судова колегія відхиляє з підстав, наведених вище.

29. Доводи Апелянта про те, що в описовій частині рішення суду першої інстанції згадується лише про спосіб, запропонований ним суду для захисту його прав, але не вказано про суті і зміст цих прав та правову позицію Відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 246 КАС України щодо змісту рішення суду, містить мотивування підстав, з яких воно прийнято, є законним і обґрунтованим.

30. Також у своїй скарзі Апелянт наводить заперечення щодо ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2021 про відмову в роз`ясненні обставин справи, які входять до предмета доказування, що постановлена в цій справі та може бути оскаржена разом із рішенням суду, ухваленим по суті позовних вимог.

Апелянт, зокрема, зазначає, що такою ухвалою суд першої інстанції відмовив йому у роз`ясненні обставин, які належать до предмета доказування, та про докази, які йому слід подати суду, а також, що суд порушив його право на справедливий судовий процес.

Втім наведені доводи є безпідставними, оскільки, як було правильно зазначено судом першої інстанції, суд роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, виключно в разі проведення підготовчого судового засідання, тобто в разі розгляду справі за правилами загального позовного провадження.

Однак, як убачається з матеріалів справи, ця справа є справою незначної складності і розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження на підставі поданих сторонами письмових пояснень та доказів, що є достатніми для судового розгляду цього спору.

Тому, оскаржувана Апелянтом ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2021 підлягає залишенню без змін.

31. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

32. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

33. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

34. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

35. Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року - без змін.

36. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 08 лютого 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова