Справа № 440/10743/22
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10743/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Дарійчук Наталія Володимирівна звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті і розгляді заяви представника позивача - Дарійчук Наталії Володимирівни від 02.11.2022 року про поновлення виплати пенсії за віком,

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області прийняти і розглянути заяву представника позивача - Дарійчук Наталії Володимирівни про поновлення виплати позивачу пенсії за віком, форма якої відповідає Додатку 1 до Порядку №22-1 з включенням додаткової інформації, яка полягає в тому, що в ній заяві окремо зазначено, що вона подається представником ОСОБА_1 . Дарійчук Н.В. на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та прийняти рішення за результатами розгляду цієї заяви відповідно до вимог чинного законодавства України,

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивачем зазначено, що з 2020 року йому припинено виплату пенсії за віком. З метою вирішення питання щодо поновлення виплати своєї пенсії позивач шляхом надання відповідної довіреності уповноважив гр. ОСОБА_2 на звернення до органів Пенсійного фонду України. Зазначено 02.11.2022 представник позивача звернулася до сервісного центру у м. Кременчуці № 6 та 7 ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про поновлення виплати пенсій, форма якої відповідає Додатку №1 до Порядку №22-1 з доповненням, яке полягає в тому що в цій заяві зазначено, що заява подається особисто представником позивача на підставі довіреності від 31.01.2022. На переконання представника позивача відповідачем протиправно відмовлено у прийнятті заяви про поновлення виплати пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 20.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/10743/22, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

05.01.2023 до суду надійшов відзив на позов в якому зазначено, що 07.11.2022 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_3 про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 17.11.2022 надана відповідь стосовно порядку поновлення виплати пенсії. Відповідач стверджує, що згідно з пунктом 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

23.01.2023 до суду надійшло клопотання в якому зазначено, що зміст виданої правлінням Пенсійного фонду України постанови №33-1 від 25.11.2021 прямо протирічить Конституції та законам України, оскільки відсутня пряма заборона діяти на підставі довіреності від імені особи, яка отримує пенсію.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З урахуванням наведеної норми процесуального закону, подана позивачем відповідь на відзив не є заявою по суті справи.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером, якому з 1988 року призначено пенсію за віком.

У зв`язку з неотриманням пенсії позивачем упродовж шести місяців підряд відповідачем призупинена її виплата, про що винесено розпорядження № 943/03-16 від 14 січня 2021 року.

02.11.2022 на підставі довіреності від 31.01.2022, посвідченої приватним нотаріусом Володимиром Долинкою міста Чикаго округу Кук штату Іллінойс, США, підтвердженої апостилем Секретаря Штату Іллінойс Джессі Вайт 31.01.2022, інтереси заявника представляє ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , подано до ГУ ПФУ в Полтавській області заяву про поновлення виплати пенсії гр. ОСОБА_1 .

Заяву подано представником у формі яка визначена Додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 17.11.2022 № 12876-11167/Г-02/8-1600/22 повідомлено представника позивача Дарійчук Д.В. про розгляд звернення та зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області як отримувач пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії була призупинена у зв`язку з тривалою недоплатою. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846. Відтак, пунктом 1.1 Порядку встановлено, що заява, зокрема, про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду. При цьому абзацом третім п. 1.8 Порядку можливість направлення заяви про поновлення пенсії виключена. Зазначено, що можливість звернення представником заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально з будь яких питань скасована постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2021 №33-1.

Зазначено, що з метою позитивного вирішення порушеного позивачем питання ОСОБА_1 повинен особисто звернутися до органу пенсійного фонду з оригіналами документів, що ідентифікують особу та місце реєстрації.

Не погодившись із такою відповіддю, представник позивача звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Статтею 44 Закону №1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до статті 47 Закону №1058-VI, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною другою статті 47 Закону №1058-VI передбачено, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Стаття 49 Закону №1058-VI регулює питання припинення та поновлення виплати пенсії. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Цей перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Водночас пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1(далі - Порядок №22-1) визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до п. 1.3 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Отже, кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав і, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

При цьому, заява про призначення пенсії може бути подана особою через її законного представника.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року по справі № 127/20588/17.

Стосовно доводів відповідача про необхідність особистого звернення пенсіонера із заявою про поновлення виплати пенсії, суд звертає увагу на те, що ні Порядок №22-1, ні Закон №1058 не містять такої вимоги, натомість передбачають право пенсіонера на звернення до пенсійного органу із відповідною заявою як особисто, так і через уповноваженого представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої у порядку, визначеному законодавством.

Зважаючи на обставини постійного перебування позивача за кордоном, вимога пенсійного органу щодо особистого звернення з заявою про поновлення виплати пенсії ставить право на соціальний захист у залежність від місця проживання (перебування), що суперечить призначенню інституту представництва на підставі довіреності.

Дії посадових осіб відповідача в частині неприйняття документів від представника позивачки з метою поновлення виплати їй пенсії також є протиправними, адже як зазначалось вище, закон допускає подачу заяви як пенсіонером особисто, так і його представником за довіреністю.

У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, визначені ст. 49 Закону №1058-IV.

Законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як встановлено судом, представник позивача Дарійчук Н.В. за довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Володимиром Долинкою міста Чикаго округу Кук штату Іллінойс, США, підтвердженої апостилем Секретаря Штату Іллінойс Джессі Вайт 31.01.2022 звернулася до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою про поновлення позивачці виплати пенсії, надавши усі необхідні документи для підтвердження своїх повноважень.

Проте, Головне управління ПФУ в Полтавській області не здійснено поновлення виплати пенсії, при цьому зазначивши про необхідність особисто звернення позивача до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою.

При цьому Порядок № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про призначення пенсії особисто, а вжитий у пункті 1.1 Порядку № 22-1 термін "заявник" дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі № 280/4551/21.

На думку суду, такі мотиви відповідача щодо необхідності позивача особисто подати заяву є необґрунтованими, оскільки заява про поновлення виплати пенсії може бути подана через представника, що в даному випадку і було зроблено представником позивача.

Отже, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті і розгляді заяви представника позивача - Дарійчук Наталії Володимирівни від 02.11.2022 про поновлення виплати пенсії за віком та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області прийняти і розглянути заяву представника позивача - Дарійчук Наталії Володимирівни про поновлення виплати позивачу пенсії за віком, форма якої відповідає Додатку 1 до Порядку №22-1 з включенням додаткової інформації, яка полягає в тому, що в ній заяві окремо зазначено, що вона подається представником Гноєвого О.П. Дарійчук Н.В. на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та прийняти рішення за результатами розгляду цієї заяви відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, позов слід задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: копію договору № 3 про надання професійної допомоги від 19.08.2022, Акт про надання правничої допомоги від 12.12.2022, детальний опис робіт від 12.12.2022, рахунок-фактура №2 від 12.12.2022, квитанція на суму 4000,00 грн.

Відповідно до детального опису робіт виконаних адвокатом в зв`язку з підготовкою та подальшим поданням до суду позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за які позивач ОСОБА_1 в особі його представника Дарійчук Н.В. сплатив гонорар на підставі договору про надання правничої допомоги №3 від 19.08.2022, складання позову, обґрунтування його посиланням на норми права та наявні докази, набір тексу позову, його перевірка на відповідальність нормам чинного законодавства, витрачений час 4 години, сума 4000 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України виходить із наступного:

- дана справа відноситься до незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін, в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить висновку, що розмір витрат сплачених адвокату Савченко О.В., який здійснював підготовку та складання позовної заяви у заявленому розмірі 4000 грн не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у звітах переліком.

Враховуючи вищезазначене, та те, що позовні вимоги задоволено суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 2000 грн.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. З огляду на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (508 Huber Ln., IL НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у прийнятті і розгляді заяви представника ОСОБА_1 - Дарійчук Наталії Володимирівни від 02.11.2022 року про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти і розглянути заяву представника ОСОБА_1 - Дарійчук Наталії Володимирівни про поновлення виплати ОСОБА_1 за віком, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова