Справа № 520/24323/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 р.Справа № 520/24323/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 (суддя: Севастьяненко К.О., м. Харків) по справі № 520/24323/21

за позовом Харківської обласної прокуратури

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна прокуратура (далі по тексту позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач, ВПВР ДДВС МЮ України), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 02.11.2021 у виконавчому провадженні №66631201 про накладення на Харківську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5100 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова відповідача є протиправною, оскільки на виконання постанови суду по справі № 520/6690/2020 від 26.05.2021 Харківською обласною прокуратурою було вжито заходів. Пояснив, що в частині зобов`язання позивача нарахувати та виплатити стягувачу середній заробіток за час вимушеного прогулу виконання позивачем постанови не є можливим, з огляду на невизначення судом суми заробітку, який підлягає виплаті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення, про що повідомив державного виконавця листом від 15.09.2021 № 15/2-3657-20.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 по справі № 520/24323/21 адміністративний позов Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О.С. від 02.11.2021 у виконавчому провадженні №66631201 про накладення на Харківську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5 100 гривень.

Стягнуто на користь Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) судовий збір у розмірі 2270 грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 по справі № 520/24323/21 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що станом на 02.11.2021 рішення суду про зобов`язання Прокуратури Харківської області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2020 по 26.05.2021 залишається невиконаним, доказів звернення позивача до Другого апеляційного адміністративного суду не було надано, Прокуратурою Харківською області протягом 10 робочих днів з моменту одержання постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2021 не вжито заходів щодо виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 № 520/6690/2020, постанова, винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. 02.11.2021 винесено постанову у виконавчому провадженні № 66631201 про накладення на Харківську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5 100 гривень, є правомірною.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративною суду від 26.05.2021 у справі №520/6690 2020, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 254 від 10.04.2020 кадрової комісії №1 про неуспішне проходження атестації прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення Управління нагляду у кримінальному провадження прокуратури Харківської області.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Харківської області від 30.04.2020 № 838к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державною обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області та в органах прокуратури Харківської області з 05.05.2020.

Зобов`язано прокуратуру Харківської області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2020 по 26.05.2021.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

На виконання вказаної постанови Харківським окружним адміністративним судом 02.07.2021 видано виконавчий лист за № 520/6690/2020 про зобов`язання прокуратури Харківської області нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2020 по 26.05.2021.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О С. 27.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66631201 з примусового виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 та надано боржнику 10 робочих днів на виконання рішення суду.

Вказана постанова надійшла до Харківської обласної прокуратури 07.09.2021.

Оскільки станом на 02.11.2021 відповідачем не вжито заходів щодо виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 № 520/6690/2020 в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. 02.11.2021 винесено постанову у виконавчому провадженні № 66631201 про накладення на Харківську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5 100 гривень.

Харківська обласна прокуратура, не погоджуючись із вказаною спірною постановою, звернулась до суду із зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст.65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що порядок виконання рішень немайнового характеру, а саме: рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення закріплений в ст. 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Судовим розглядом встановлено, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменко О.С. 02.11.2021 винесено постанову у виконавчому провадженні № 66631201 про накладення на Харківську обласну прокуратуру штрафу в розмірі 5 100 гривень, оскільки станом на 02.11.2021 відповідачем не вжито заходів щодо виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 № 520/6690/2020 в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вказує, що як вбачається з пояснень позивача, 14.09.2021 Харківська обласна прокуратура звернулась до Другого апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення від 26.05.2021 по справі № 520/6690/2020, оскільки судом у рішенні, яке підлягає виконанню, не визначено суми, що підлягає стягненню з відповідача. Про вказане позивач листом від 15.09.2021 № 15/2-3657-20 повідомив відповідача, додавши копію такої заяви від 14.09.2021 № 15/2-3657-20 про роз`яснення рішення у справі № 520/6690/2020.

Відповідач отримання листа від 15.09.2021 № 15/2-3657-20 не заперечує, проте зазначає, що до вказаної заяви не було додано жодного документа, який би підтверджував факт отримання зазначеної заяви Другим апеляційним адміністративним судом, а також жодного документа щодо стану розгляду такої заяви.

Разом з тим, як зазначено державним виконавцем, станом на дату винесення спірної постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень та веб-сайту «Судова влада» перебування на розгляді у Другому апеляційному адміністративному суді заяви про роз`яснення судового рішення, поданої позивачем, не встановлено.

Колегія суддів вказує, що станом на дату винесення рішення судом першої інстанції з автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» було встановлено, що після ухвалення спірної постанови від 02.11.2021, на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Харківської обласної прокуратури про роз`яснення судового рішення від 26.05.2021 по справі №520/6690/2020.

Оскільки судовим розглядом встановлено, що після ухвалення спірної постанови 02.11.2021 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Харківської обласної прокуратури про роз`яснення судового рішення від 26.05.2021 по справі №520/6690/2020, колегія суддів вказує, що позивач вживав заходи, спрямовані на виконання рішення суду.

Звернення позивача із заявою про роз`яснення судового рішення від 26.05.2021 свідчить про невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Таким чином, постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 31.03.2020 по справі №640/11079/19, від 12 грудня 2018 року у справі №821/1568/16, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Враховуючи те, що позивач вживав заходів щодо усунення порушень, що підтверджується матеріалами справи, а також недостатнє з`ясування виконавцем обставин, які б свідчили про стан виконання судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про передчасність винесення відповідачем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду у надані виконавцем строки без поважних причин та вважає позовні вимоги Харківської обласної прокуратури такими, що належить задовольнити.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2022 по справі № 520/24323/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова