Справа № 300/4692/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
"08" лютого 2023 р. справа № 300/4692/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України (надалі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - третя особа), в якому просить:
- визнати протиправними дії Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статтей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії до 01.01.2018 для здійснення обчислення і перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії;
- зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статтей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби - 50%, надбавка за службу в умовах режимних обмежень ф.2 - 15%, надбавка за вислугу років - 40%, премія - 25,58% для здійснення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Після відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позивачем позовну заяву подано без додержання вимог встановлених частиною 6 статті 161 КАС України, в зв`язку з чим ухвалою суду від 30.01.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення зазначеного в ухвалі недоліку позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини 2 статті 122 КАС України, та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, надати докази на підтвердження даних доводів.
03.02.2023 на виконання ухвали від 30.01.2023 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій наведено ряд причин пропуску такого строку.
Вивчивши зміст вказаної заяви, вирішуючи питання дотримання строків звернення із адміністративним позовом після відкриття провадження у справі, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Так, позивачем у заяві від 03.02.2023 вказує, що 12.09.2022 він звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії ДФС України про надання нової довідки , 06.10.2022 Комісією з реорганізації направлено лист-рішення про відмову у наданні довідки, а 16.11.2022 він звернувся із позовом і оскаржив дане рішення, тому вважає, що ним не пропущено шестимісячний строк на звернення до суду. Його право на перерахунок пенсії саме із 01.04.2019 гарантоване ч.3 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до якої перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Окрім наведеного, на поважну причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивач у заяві покликається на те, що на момент закінчення строку звернення до суду з цим позовом на усій території України було запроваджено карантин, з подальшим його продовженням, який діє по сьогоднішній день. З врахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину. Також позивач покликається на введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України воєнного стану.
Дослідивши подані позивачем письмові пояснення у заяві від 03.02.2023 та матеріали адміністративного позову, суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача, що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на нище наведене.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Суд звертає увагу, що згідно статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд визнати протиправними дії Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у відсоткових розмірах, не менше тих, з яких обчислювався основний розмір пенсії до 01.01.2018 для здійснення обчислення і перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії; зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статтей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби - 50%, надбавка за службу в умовах режимних обмежень ф.2 - 15%, надбавка за вислугу років - 40%, премія - 25,58% для здійснення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії.
За змістом позовної заяви та долучених до неї матеріалів, позивач звернувся до Голови Ліквідаційної комісії Державної фіскальної служби України із заявою про видачу довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 - 12.09.2022.
Водночас судом відповідно до системи «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом 09.06.2022 ухвалено рішення у справі №300/1856/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій, яким, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 02.06.2021 року №157/09-19-05-29, з урахуванням проведених платежів.
Рішення суду від 09.06.2022 по справі №300/1856/22, набрало законної сили 12.07.2022.

Так, при розгляді справи №300/1856/22 Івано-Франківський окружний адміністративний суд встановив:

«На звернення позивача, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області видано довідку від 02.06.2021 року №157/09-19-05-29 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (а.с.4), у якій визначено наступні види грошового забезпечення: - посадовий оклад; - оклад за військовим званням; - надбавка за вислугу років (40%); - надбавка в умовах режимних обмежень (15%)».

З наведеного вбачається, що позивачу, на його звернення органом уповноваженим на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції у червні місяці 2021 було видано довідку №157/09-19-05-29 від 02.06.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі №300/1856/22, що набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 02.06.2021 року №157/09-19-05-29, з урахуванням проведених платежів.

Таким чином позивачу станом на 02.06.2021, були відомі розмір його грошового забезпечення та всі складові, які враховані при видачі довідки про розмір грошового забезпечення за №157/09-19-05-29 від 02.06.2021, і відповідно було відомо про те, що до вказаної довідки не включено: надбавки за особливості проходження служби та премії.

Втім позивач тільки 12.09.2022, тобто через 1 рік і 3 місяці після отримання довідки №157/09-19-05-29 від 02.06.2021 Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про розмір його грошового забезпечення визначеного станом на 05.03.2019 повторно звернувся із заявою про видачу нової довідки станом на 05.03.2019 однак уже до Голови Ліквідаційної комісії Державної фіскальної служби України, в якій просив, окрім посадового окладу; окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років; надбавки за службу в умовах режимних обмежень, зазначити також надбавку за особливості проходження служби та премію.

До суду з даним позовом позивач звернувся тільки 16.11.2022, тобто через 1 рік і 5 місяців з часу коли йому стало відомо про всі складові, які враховані при видачі довідки про розмір грошового забезпечення за №157/09-19-05-29 від 02.06.2021.

Наведене вище вказує на те, що позивач не проявляв активної поведінки щодо відновлення своїх прав, враховуючи обізнаність позивача з 02.06.2021 (дати видачі Головним управління ДФС в Івано-Франківській області оновленої довідки за №157/09-19-05-29 від 02.06.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії, оформленої і переданої Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для перерахунку пенсії), яким жодних дій щодо захисту свого права в судовому порядку не було здійснено до 16.11.2022.

Суд зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що він 12.09.2022 звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії ДФС України про надання нової довідки , 06.10.2022 Комісією з реорганізації направлено лист-рішення про відмову у наданні довідки, а 16.11.2022 він звернувся із позовом і оскаржив дане рішення, тому вважає, що ним не пропущено шестимісячний строк на звернення до суду.

Суд вважає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою, в рамках строку звернення до суду, залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Таким чином, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суд зазначає, що при пропуску строку звернення до суду такий строк може бути поновлений лише за наявності поважних причин. При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Варто також зауважити, що Верховний Суд у своєму рішенні від 14.05.2019 по справі №815/3087/18 вказав на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 р.) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 р. (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відтак, дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як уже зазначалось судом вище, позивачу станом на 02.06.2021, були відомі розмір його грошового забезпечення та всі складові, які враховані при видачі довідки про розмір грошового забезпечення за №157/09-19-05-29 від 02.06.2021, і відповідно було відомо про те, що до вказаної довідки не включено: надбавку за особливості проходження служби та премію.

Втім позивач тільки 12.09.2022, тобто через 1 рік і 3 місяці після отримання довідки №157/09-19-05-29 від 02.06.2021 Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про розмір його грошового забезпечення визначеного станом на 05.03.2019 повторно звернувся до відповідача із заявою про видачу нової довідки станом на 05.03.2019, в якій просив, окрім посадового окладу; окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років; надбавки за службу в умовах режимних обмежень, зазначити також надбавку за особливості проходження служби та премію, на що отримав відмову від 06.10.2022.

Відтак, суд звертає увагу, що отримання листа відповідача від 06.10.2022, у відповідь на заяву не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не має значення для визначення початку перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Доказів неможливості звернення до відповідача з відповідними заявами та запитами щодо видачі йому довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням як основних так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії з 01.04.2019, у період з 02.06.2021 до 12.09.2022 позивачем не надано.

А тому суд констатує, що позивач не проявляв активної поведінки щодо відновлення своїх прав, враховуючи обізнаність позивача з 02.06.2021 (дати видачі Головним управління ДФС в Івано-Франківській області оновленої довідки за №157/09-19-05-29 від 02.06.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії, оформленої і переданої Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для перерахунку пенсії), та жодних дій щодо захисту свого права в судовому порядку не було здійснено до 16.11.2022.

В даному випадку суддя відзначає, що ОСОБА_1 не надав належного пояснення в частині причин пропуску ним строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, в розумінні дотримання строків звернення, визначених в пунктах 43, 44 постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 (адміністративне провадження №К9901/15971/20), будь-які докази про поважність причин пропуску відповідного строку не подав.

Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ініціює спір не із територіальним органом пенсійного забезпечення, який призначає/перераховує пенсію, а із суб`єктом владних повноважень, від якого останній вимагає видати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням як основних так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для здійснення перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Таким чином, спір між ОСОБА_1 і Комісією з реорганізації Державної фіскальної служби України (органом, який згідно тверджень позивача, уповноважений на видачу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишнім працівникам податкової міліції) є спором не про перерахунок пенсії, а про наявність чи відсутність права на визначення у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 щомісячних додаткових видів грошового забезпечення зокрема: надбавки за особливості проходження служби та премії.

Отже, є явно помилковим покликання позивача на необхідність саме у даному спорі безпосередньо, за відсутності органу пенсійного фонду як відповідача по справі до якого звернуті вимоги про перерахунок пенсії, застосовувати положення статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не містить будь-яких відомостей про ймовірне обмеження у реалізації його права на звернення до суду чи перешкоджання у поданні позовної заяви у зв`язку із введенням в державі карантинних обмежень (COVID-19) та у зв`язку із дією положень Указу Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (надалі по тексту також - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №389-VIII у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Частинами 1 та 4 статті 26 Закону №389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Рада суддів України ухвалила рішення від 24 лютого 2022 року №9, за яким звернула увагу всіх суддів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22 (провадження №11-107заі22) сформувала наступний висновок: «Сам по собі факт введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок карантинних обмежень, запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання особою відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації своїх прав».

Суд розуміє, що окремі події на території України у зв`язку із введенням в державі карантинних обмежень (COVID-19), запровадженням воєнного стану, об`єктивно можуть створювати виникнення причин, які перешкоджають або суттєво обмежують фізичну можливість реалізувати процесуальні права, в тому числі на підготовку і подачу до суду адміністративного позову. Разом з тим, як зазначив суддя, позивач не навів будь-яких обставин, що мали місце у зв`язку із коментованими подіями у відношенні до нього особисто, його близьких родичів тощо, наявність яких суд міг би розглянути і оцінити як поважні причини.

Відтак, суддя констатує, що заява ОСОБА_1 від 03.02.2023 так і не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Враховуючи наведене, у зв`язку із відсутністю належного обґрунтування поважності пропуску шестимісячного строку звернення до суду, позовна заява вважається поданою без дотримання відповідного строку звернення до суду.

За правилами частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статі 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись статями 122, 123, 169, пунктом 8 частини 1 статті 240, статтями 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Копію цієї ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.