Справа № 280/3839/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/3839/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року (суддя Новікова І.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у червні 2022 року звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2021 за № 27 про скасування призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу», призначену на підставі заяви від 20.05.2019, та відмову в призначенні пенсії згідно з Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з 01.03.2021 на пенсію державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2021 за № 27.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 09 липня 1997 року по 15 лютого 2007 року та з 03 листопада 2014 року по 12 квітня 2019 року в органах податкової служби.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 20.05.2019 призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 20.05.2019 за її заявою призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2021 № 27 скасовано рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» на підставі заяви від 20.05.2019, а також відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з Законом України «Про державну службу». Також вирішено виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 5979,61 грн. з 20.05.2019.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що на переконання Управління, оскільки посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, чинного до 01.06.2016, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII, втратив чинність.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

На переконання Головного управління ПФУ, період роботи позивачки в органах податкової служби, а саме: з 09 липня 1997 року по 15 лютого 2007 року та з 03 листопада 2014 року по 12 квітня 2019 року, не підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки позивачці було присвоєно спеціальне звання.

Суд зазначає, що Законом України «Про державну податкову службу в Україні» № 509-XII від 04.12.1990 визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною 14 статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з пунктом 9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 839 від 23.10.2013, посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведене підтверджує, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 в адміністративній справі № 586/965/16-а.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Посилання апелянта на Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, зокрема, на пункт 4, відповідно до якого стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 889, не приймаються судом, адже відповідно до пункту 6 вказаної Постанови стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Пунктом 8, в свою чергу, передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Щодо тверджень апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, зобов`язавши відповідача здійснити певні дії з 20.05.2019, адже позивач у позовній заяві просила здійснити переведення її на пенсію державного службовця, саме з 01.03.2021, суд апеляційної інстанції зазначає, що з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд може вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача виконати рішення у певний спосіб.

Щодо визначення дати, з якої необхідно зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію згідно з Законом України «Про державну службу», суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що зі змісту спірного рішення встановлено, що відповідачем скасовано призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» з 20.05.2019, а не з 01.03.2021, та саме з 20.05.2019 наказано виплачувати позивачу пенсію на умовах іншого Закону.

У випадку задоволення позовних вимог з 01.03.2021 може виникнути обставини, відповідно до яких на позивача буде покладено додатковий обов`язок відшкодувати різницю у виплаченій пенсії за період з 20.05.2019 по 01.03.2021, оскільки у такому випадку пенсія за вказаний період буде перерахована на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року в адміністративній справі № 280/3839/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 07 лютого 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 07 лютого 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова