Справа № 380/11040/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

справа №380/11040/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Горонна О.З.,

за участю:

представника позивача Крет О.І.

представника відповідача Тістечко Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UA209160/2022/000057;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UA209160/2022/000092;

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачем вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, однак відповідачем не прийнято їх до уваги при прийнятті спірних рішень, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.09.2022 року.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує заявлені позовні вимоги, оскільки митниця мала підстави вважати, що взаємозалежність між продавцем та покупцем вплинули на ціну товару, а декларант у наданих документах не зміг продемонструвати що заявлена вартість товару наближена до однієї з вартостей, визначених ч. 18 ст. 58 МКУ, відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 основний метод не міг бути використаний для декларування митної вартості. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджені документально та не піддаються перевірці, що порушенням вимог положень ч. 21 ст. 58 Митного кодексу. Просить відмовити в задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив, представник позивача зазначив, що в оскаржуваному рішенні не визначено встановлення під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах, які вплинули на ціну товару, та не конкретизовано яким саме чином зв`язок між позивачем та продавцем товару вплинув на визначення митної вартості. Тому відповідач не мав права вимагати в позивача додаткові документи на підтвердження митної вартості.

20.09.2022 у зв`язку із перебуванням головуючого судді на самоізоляції, розгляд справи не відбувся.

11.10.2022 підготовче засідання відкладено на 19.10.2022 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України через загрозу ракетного удару.

19.10.2022 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 02.11.2022.

02.11.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 15.11.2022 для допиту свідків.

15.11.2022 відкладено судове засідання на 23.11.2022 для ознайомлення представника відповідача з клопотаннями представника позивача, забезпечення явки свідків.

23.11.2022 у судовому засіданні заслухано свідків, відкладено судовий розгляд на 07.12.2022.

07.12.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.12.2022.

21.12.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 11.01.2023 для подачі усіх додаткових пояснень від сторін.

11.01.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.01.2023 для підготовки сторін до судових дебатів.

25.01.2023 розгляд справи відкладено на 01.02.2023 у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги на території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

26.10.2016 року між «ITAPOL Sp.z.o.o.», з однієї сторони, в подальшому названий «Продавець», та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , в подальшому названий «Покупець», уклали контракт № 1 від 26.10.2016 року, за яким Продавець продає, а Покупець купує обладнання і верстати бувші у використанні і нові для обробки деревини (п. 1 Контракту).

Згідно п. 2 Контракту, одиницею виміру товару встановлюється шт. Якісні характеристики товару мають відповідати вимогам державних стандартів країни-виробника відповідного товару.

Відповідно до п. 5 Контракту, розрахунок за отриманий товар проводиться Покупцем шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця. Згідно з правилами переказу, установленими уповноваженим банком. Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 45 днів. Допускається внесення попередньої оплати.

Згідно п. 6 Контракту, підтвердженням отримання товару по кількості служать товарно-транспортні накладні, CMR, специфікація підписані відповідальними особами.

Надалі, 14.04.2017 року між Сторонами Контракту підписано додаткову угоду, якою внесені зміни до Контракту у зв`язку із перейменуванням назви фірми Продавця. Найменування «ITAPOL. Sp.z.o.o.» замінено на «ETAPOL Sp.z.o.o.».

Додатковими угодами від 12.10.2017, від 03.12.2018, від 16.10.2019, від 05.08.2020, від 10.12.2020, від 09.12.2021 року строк дії Контракту продовжувався.

За даним Контрактом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 придбано в «ETAPOL Sp.z.o.o.» згідно фактури VAT 5/2022 наступний товар: калібрувальна шліфмашина Vietmac 1979 р.в.; пила напівформат Sicar 1997 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1984 р.в.; стругальний верстат Minimax 1996 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1980 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній Weining 1981 р.в.; прес Comafer 1999 р.в.; двостороння фреза Balestrini 1980 р.в.; рубанок Utma 1969 р.в.

З метою переміщення через митний кордон вказаного Товару, позивачем 31.01.2022 подано до Львівської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію № UA209160/2022/001305 про декларування даного товару, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною зовнішньоекономічного контракту.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару: контракт № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 14.04.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 12.10.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 03.12.2018 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткова угода від 16.10.2019 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткова угода від 05.08.2020 до контракту №1 від 26.10.2016; додаткова угода від 10.12.2020 до контракту №1 від 26.10.2016; додаткова угода від 09.12.2021 до контракту №1 від 26.10.2016; factura VAT 5/2022 (фактура ПДВ 5/2022) від 27.01.2022; специфікація до фактури ПДВ 5/2022 від 27.01.2022; додаткова інформація для митних органів щодо фактури №5/2022; лист ФОП ОСОБА_1 вих. №20 від 22.10.2021 року; інформація для митних органів України щодо співпраці між ТОВ «Етаполь» та ФОП ОСОБА_1 від 21.10.2021 року; митна декларація країни відправлення № 22PL301010E0075469 від 28.01.2022 року; автотранспортна накладна (CMR) від 27.01.2022 року; висновки експерта № 21/1/418, №21/1/475, №21/1/527 з додатками; фактура № 10/1/2022 від 27.01.2022 року (транспортні послуги); лист вих. №25 від 09.11.2021 року; декларація про походження товару 5/2022 від 27.01.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8152019 від 28.01.2022 року; рахунки: №04/Е від 13.01.2022 року; №1 від 21.01.2022 року; №4 від 13.01.2022 року; №405/Е від 25.11.2021 року; №74 від 09.11.2021 року; №8 від 21.01.2022 року; №85/Е від 18.03.2021 року.

Львівською митницею Державної митної служби України оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000057, з таких причин: «неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450».

В картці декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «подання нової ВМД зі змінами у графах 12, 43, 44, 45, 46 ВМД відповідно до рішення про визначення митної вартості товару № UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року. Відповідно до ст. 256 МКУ дане рішення може бути оскаржене у порядку, встановленому главою 4 МКУ».

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 р.

Підставою для прийняття рішення, як зазначено в останньому, є те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: До митного оформлення заявлено товар - верстати деревообробні в асортименті, що використовувались, на умовах поставки DAP-UA-м. Радехів. У поданій до митного оформлення CMR від 27.01.2022 року № б/н у графі 14 (умови перевезення) наявна відмітка на фразі «перевезення не оплачено», що суперечить відомостям заявленим у митній декларації, та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP-UA-м. Радехів. В копії митної декларації країни відправлення № 22PL301010Е0075469 від 28.01.2022 року відомості про код товарів не відповідає заявленому у ЕМД, а саме: товар № 2 код (верстати пиляльні) - заявлено товар № 4 код ; товар № 7 код - заявлено товар № 5 код ; товар № 8 код - заявлено товар № 3 код . Заявлений до митного оформлення рахунок-фактура про транспортні витрати від 27.01.2022 року № 10/1/2022 не містить жодних реквізитів даної поставки оцінюваного товару, та номер і дата даного документа не відповідає відомостям у ЕМД. У рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.01.2022 року № 5/2022 виявлено розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару, а саме, вказано що термін сплати становить 45 днів, та наступним у даному інвойсі заявлено, що машини продані з умовами контракту від 26.10.2016 року № 1, у якому розділом 5 «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів. Фактура-проформа до митного оформлення не подавалася. За умовами контракту від 26.10.2016 року № 1 розділом 3 передбачено, що всі витрати, пов`язані з митними формальностями, кожна сторона несе на своїй території, однак документи подані до митного оформлення не містять відомостей, підтверджують числові значення таких складових ціни товару. Висновок експерта від 22.10.2021 року № 21/1/418, від 22.11.2021 року № 21/1/475, від 19.12.2021 року № 21/1/527 про вартісні характеристики товару не стосуються оцінки митної вартості товарів заявлених до митного оформлення. Поданий до митного оформлення товар заявлено як такий, що використовується, відповідно до положень наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», для підтвердження митної вартості обладнання, яке було в користуванні, необхідно надати документальне підтвердження його технічного стану, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також: дата початку експлуатації, інтенсивність експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту, фізичний знос, повна та залишкова балансова вартість, наявність дефектів, вироблений ресурс до списання. Такі відомості відсутні у поданих та додатково доданих документах. Документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 ст. 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме, методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: товар № 1 - МД від 17.11.2021 року № UA205030/2021/28281, де митна вартість такого товару становить 2,641892 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 23.10.2021 р. № UA209160/2021/12716, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 22.11.2021 р. № UA100360/2021/172589, де митна вартість такого товару становить 2,170063 дол. США за кг.; товар № 4 - МД від 26.01.2022 р. № UA807170/2022/4090, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 5 - МД від 28.01.2022 р. № UA500130/2022/3002, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.

08.02.2022 року декларантом було подано нову митну декларацію № UA209160/2022/001721 з визначенням митної вартості за резервним методом з врахуванням рішення про коригування митної вартості, після чого, у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів згідно розділу X Митного кодексу України, в т.ч. і надмірних - 154 608,41 грн. (10 099,28 грн. мита + 144 509,13 грн. ПДВ), товар було випущено на митну територію України.

Позивач не згідний з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000057, вважає їх незаконними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню судом.

Щодо обставин справи в частині винесення оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року та картки відмови № UA209160/2022/000092, суд встановив таке.

За вищевказаним контрактом від 26.10.2016 року №1, позивачем придбано в «ETAPOL Sp.z.o.o.» чергову партію товару згідно фактури VАТ 21/2022 від 05.04.2022 року, а саме: Калібрувальна шліфмашина SBF, 1999 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній WEINING, 1981 р.в.; фрезерний верстат PAOLONI, 1981 р.в.; пила BOTENE, 1980 р.в.; пила BOTENE, 1980 р.в.; рубанок STETON 1969 р.в.; стругальний верстат чотирьохсторонній SCM, 1990 р.в.; рубанок MIDА, 1977 р.в.; рубанок SІCAR, 1980 р.в.; пила BOTENE, 1979 р.в.; пилка-шипоріз SPANEVELLO, 1971р.в.; калібрувальна шліфмашина COSTA, 1989 р.в.; рубанок SІCAR, 1985 р.в.

07.04.2022 року, з метою переміщенім через митний кордон вказаного товару, було подано до Львівської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA209160/2022/003760 про декларування даного товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару: контракт № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 14.04.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 12.10.2017 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року; додаткова угода від 03.12.2018 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткова угода від 16.10.2019 року до контракту № 1 від 26.10.2016 року, додаткова угода від 05.08.2020 до контракту №1 від 26.10.2016; додаткова угода від 10.12.2020 до контракту №1 від 26.10.2016; додаткова угода від 09.12.2021 до контракту №1 від 26.10.2016; factura VAT 21/2022 (фактура ПДВ 21/2022) від 05.04.2022; специфікація до фактури ПДВ 21/2022 від 05.04.2022; додаткова інформація для митних органів щодо фактури №21/2022 від 05.04.2022; лист ФОП ОСОБА_1 вих. №20 від 22.10.2021 року; лист вих. №25 від 09.11.2021 року; інформація для митних органів України щодо співпраці між ТОВ «Етаполь» та ФОП ОСОБА_1 від 21.10.2021 року; митна декларація країни відправлення № 22PL402010E0399259 від 06.04.2022 року; автотранспортна накладна (CMR) від 06.04.2022 року; висновки експерта № 21/1/418, №21/1/475, №21/1/527 з додатками; платіжне доручення №45 від 28.01.2022 року; декларація про походження товару 21/2022 від 05.04.2022; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8300637 від 07.04.2022 року; рахунки: №000061 від 03.02.2022 року; №15 від 03.02.2022 року; №29 від 29.03.2022 року; №359/Е від 28.10.2021 року; №41/Е від 10.02.2022 року; №48/Е від 22.02.2022 року; №54/Е від 23.02.2022 року.

Львівською митницею Державної митної служби України оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000092, з таких причин: «неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450».

В картці декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «подання нової ВМД зі змінами у графах 12, 43, 44, 45, 46 ВМД відповідно до рішення про визначення митної вартості товару № UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року. Відповідно до ст. 256 МКУ дане рішення може бути оскаржене у порядку, встановленому главою 4 МКУ».

Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 р.

Підставою для прийняття рішення, як зазначено в останньому, є те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: До митного оформлення заявлено товар - верстати деревообробні в асортименті, що використовувались, на умовах поставки DAP-UA-м. Радехів. У поданій до митного оформлення CMR від 06.04.2022 року № б/н у графі 14 (умови перевезення) наявна відмітка на фразі «перевезення не оплачено», що суперечить відомостям заявленим у митній декларації, та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP-UA-м. Радехів. У рахунку-фактурі (інвойсі) від 05.04.2022 року № 21/2022 виявлено розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару, а саме, вказано що термін сплати становить 45 днів, проте згідно заявленого в ЕМД зовнішньоекономічного договору від 26.10.2016 р. № 1 розділ 5 «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів. Фактура-проформа до митного оформлення не подавалась. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Висновки експерта від 22.10.2021 року № 21/1/418, від 22.11.2021 року № 21/1/475, та від 09.12.2021 року № 21/1/527 про вартісні характеристики, не стосуються оцінки митної вартості товарів заявлених до митного оформлення. Документи, що містять довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, які подані до митного оформлення, не містять інформацію що ідентифікує їх з оцінюваними товарами, тобто відмінності про модель, марку, рік виготовлення тощо. Подані до митного оформлення товари заявлено як такі, що використовувались, а відповідно до положень наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», для підтвердження митної вартості обладнання, яке було в користуванні, необхідно надати документальне підтвердження його технічного стану, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також: дату початку експлуатації, інтенсивність експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту, фізичний знос, повну та залишкову балансову вартість, наявність дефектів, вироблений ресурс і ресурс до списання. Такі відомості відсутні у поданих та додатково доданих документах. Документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме, методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: товар № 1 - МД від 06.10.2021 року № UA205140/2021/66490, митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 28.01.2022 р. № UA209140/2022/007146, митна вартість такого товару становить 2,6601 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 16.02.2022 р. № UA100340/2022/511217, митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.

21.04.2022 року декларантом було подано нову митну декларацію № UA209160/2022/004226 з визначенням митної вартості за резервним методом з врахуванням рішення про коригування митної вартості, після чого, у зв`язку із забезпеченням сплати гарантійних митних платежів згідно розділу X Митного кодексу України, в т.ч. і надмірних - 161 638,60 грн. (12 438,65 грн. мита + 149 199,95 грн. ПДВ), товар було випущено на митну територію України.

Позивач не згідний з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2022/000092, вважає їх незаконними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню судом.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості та картки відмови протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII вказаного Кодексу та вказаною главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених вказаним Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається частиною другою статті 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 вказаного Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій вказаної статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 МК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування зазначеного методу, визначених у частині першій статті 58 вказаного Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари.

У частині шостій статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у таких документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за такі товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У частині першій статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 вказаного Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 вказаного Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно дорозділу Х вказаного Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої вказаної статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 вказаного Кодексу або до суду.

У частині третій статті 55 МК України також встановлено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини другої вказаної статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У частинах третій-шостій статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм зазначеного Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 вказаного Кодексуза основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 вказаного Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 вказаного Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У частинах четвертій, п`ятій статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої вказаної статті. Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами частин першої, другої, четвертої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 вказаного Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень зазначеної статті, та про використаний при цьому метод.

Вирішуючи питання наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимоги про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість відповідач, не вказавши які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи можуть їх підтвердити, поставив позивача у невизначене становище.

Суд також зазначає, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 29.01.2019 у справі №815/6827/17.

Суд вважає, що неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналізуючи наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 та № UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 підстави їх винесення, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що митний орган повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

В оскаржуваних в межах даної справи рішеннях, відповідач не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 в справі №809/278/17.

Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2022/000057 та №UA209160/2022/000092, з позиції суду, не відповідають вимогам, які викладені в п. 7.2 розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672, з огляду на таке.

Згідно п. 7.2 розділу VII Порядку 631, у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Причинами відмови в митному оформленні товарів можуть бути лише ті, які передбачені ч. 6 ст. 54 МК України.

Таким чином, в картках відмови №UA209160/2022/000057 та №UA209160/2022/000092 мали б бути зазначені чіткі причини відмови в оформленні товару передбачені ч. 6 ст. 54 МК України, які давали б відповідачу обґрунтовані підстави вважати, що заявлено неповні га/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначену Позивачем митну вартість товарів.

Натомість, відповідач в порушення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 6 ст. 54 МК України, п. 7.2 розділу VII Порядку 631 зазначив у картках відмови №UA209160/2022/000057 та №UA209160/2022/000092 причини відмови у митному оформленні (випуску) товарів: «неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр. 12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 № 450».

З позиції суду, зазначення митним органом загального посилання на прийняте рішення про коригування митної вартості товару і не зазначення чітких причин для відмови в митному оформленні у відповідності до ч. 6 ст. 54 МК України, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження прав платника податків бути повідомленим про причини відмови в митному оформленні.

Відтак, невиконання митним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії свідчить про його протиправність.

Недотримання відповідачем принципу правової визначеності під час складення картки відмови призводить до необізнаності платника податків про причини відмови в митному оформленні, внаслідок чого у Відповідача виникає можливість прояву нічим необмеженої дискреції. Крім того, недотримання митним органом вимог законодавства на етапі складення карток відмови №UA209160/2022/000057 та №UA209160/2022/000092 прямо вказує на те, що рішення, які прийняті на наступному етапі, тобто рішення про коригування митної вартості товарів №209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року та №209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року, теж не є законними.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2020 року у справі №480/4423/18 висловив правову позицію, відповідно до якої, «неподання декларантом документів, зазначених у частині другій - четвертій статті 53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. Так, суть зауваження митного органу полягало у тому, що в інвойсі ціну одного з імпортованих товарів вказано за рулон, а в експортній митній декларації - за кілограм. Як наслідок, Верховний Суд визнав, що зазначені розбіжності не призвели до неповноти або недостовірності відомостей про митну вартість відповідного товару та не є законною підставою для здійснення коригування їх митної вартості відповідно до статті 55 МК України.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтверджує, що митний орган не може зловживати повноваженнями та здійснювати коригування митної вартості лише з формальних підстав.

У постанові від 07.05.2020 року у справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої, «…наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Ураховуючи наведене, суди дійшли висновку, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а дії митного органу визнали незаконними».

Можливість виконання позивачем обов`язку щодо надання додаткових документів, необхідних відповідачу для прийняття рішення про визнання митної вартості товарів, прямо залежить від чіткого визначення митницею недоліків поданих документів, тобто містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування. є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі незазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, рішення митниці не відповідають критерію обґрунтованості.

Також, у графі 33 оскаржуваних рішень №209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року та №209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року зазначено, що у CMR від 27.01.2022 року № б/н та у CMR від 06.04.2022 року № б/н у графі 14 (умови перевезення) наявна відмітка на фразі «перевезення не оплачено», що суперечить відомостям заявленим у митній декларації, та суттєво впливає на правильність визначення митної вартості на умовах поставки DAP-UA-м. Радехів.

Разом з тим, такі доводи відповідача, з позиції суду суперечать законодавству з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева. 19 травня 1956). «Вантажна накладна містить такі дані:

a) дата і місце складання вантажної накладної;

b) ім`я та адреса відправника;

c) ім`я та адреса перевізника;

d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки;

e) ім`я та адреса одержувача:

f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення;

g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць:

h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу:

i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу);

j) інструкції, необхідні для виконання митних та - інших формальностей;

k) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

2.У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані:

a) заява про те, що перевантаження забороняється;

b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити;

c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці;

d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника:

e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу;

f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення;

g) перелік документів, переданих перевізнику.

3.Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною».

Відповідно до ст. 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно умови Інкотермс 2010 «Delivered at Place», скорочено «DAP» (Постачання в місці призначення) одна з умов (термінів) Інкотермс, що означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь-які збори для експорту з країни відправлення.

З аналізу наведених норм слідує, що CMR є документом, який супроводжує перевезення вантажу на основі укладеного договору автомобільного перевезення вантажів.

Судом встановлено, що між позивачем та фірмою «ETAPOL Sp.z.o.o.» не укладався договір перевезення вантажу. Договір перевезення був укладений між ТОВ «Агрофарм» та «ETAPOL Sp.z.o.o.», оскільки разом із CMR до митного оформлення було надано митному органу фактуру про надання транспортних послуг від 27.01.2022 №10/1/2022. Позивач не є стороною укладеного договору перевезення, а тому не може зазнавати будь-яких негативних наслідків у випадку незаповнення перевізником будь-якої із граф CMR.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що у відповідача були в наявності усі документи, які підтверджують заявлені числові значення митної вартості та відомості щодо ціни, яка підлягала сплати за товар.

Водночас, відповідачем не зазначено в оскаржуваних рішеннях, чим відсутність відомостей у графі 14 CMR є «суттєвим для правильності визначення митної вартості на умовах DAP», оскільки митниця володіла інформацією про розмір провізної плати на підставі наявного документа, який підтверджує дану вартість - фактура №10/1/2022.

Щодо твердження митного органу в оскаржуваному рішенні № №209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року про те, що заявлений до митного оформлення рахунок-фактура про транспортні витрати від 27.01.2022 року № 10/1/2022 не містить жодних реквізитів даної поставки оцінюваного товару, та номер і дата даного документа не відповідає відомостям у ЕМД, суд зазначає, що законодавство не містить норми, згідно якої рахунок на транспортні послуги має містити реквізити поставки оцінюваного товару. Крім цього як встановлено судом, позивач не був стороною договору перевезення. Щодо невідповідності номеру та дати вказаного рахунку-фактури відомостям у ЕМД, суд зазначає, що номер та дата такого рахунку зазначені у оскаржуваній картці відмови №UA209160/2022/000057.

У графі 33 оскаржуваного рішення Львівської митниці №№209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року зазначено, що «У рахунку-фактурі (інвойсі) від 27.01.2022 року № 5/2022 виявлено розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару, а саме, вказано що термін сплати становить 45 днів, та наступним у даному інвойсі заявлено, що машини продані з умовами контракту від 26.10.2016 року № 1, у якому розділом 5 «Умови платежів» обумовлено, що «Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 30 днів».

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 5 контракту №1 від 26.10.2016, розрахунок за отриманий товар проводиться Покупцем шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця. Згідно з правилами переказу, установленими уповноваженим банком. Покупець зобов`язується провести попередню оплату згідно фактури-проформи, або за згодою сторін провести оплату після отримання товару, але не пізніше 45 днів. Допускається внесення попередньої оплати.

Визначати умови оплати належить лише сторонам. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України. волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Законодавством не надано право митним органам встановлювати умови, на яких повинна здійснюватися оплата по укладеному договору між суб`єктами господарювання. Умова оплати по договору жодним чином не стосується ціни товару (митної вартості) та інших її складових.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року у справі № 420/1709/19 висловив правову позицію, відповідно до якої, «здійснюючи коригування митної вартості товару, контролюючий орган зазначив, що в поданих платником документах наявні розбіжності щодо умов оплати товару. Ці обставини, нібито, виключали можливість контролюючого органу перевірити числове значення заявленої митної вартості за основним методом. Водночас, підтримуючи правомірність рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд звернув увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Такі висновки Верховного Суду свідчать про те, що коригування митної вартості можливе лише за передбачених законом підстав, а вихід за межі таких підстав свідчить про неправомірність дій митного органу».

В оскаржуваних рішеннях митний орган зазначає, що «документи, подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості».

Проте, такі твердження відповідача, з позиції суду, не заслуговують уваги позаяк Львівська митниця не обґрунтувала в оскаржуваному рішенні, які документи і які розбіжності вони містять; які числові значення митної вартості не підтверджені документами, наданими позивачем до митного оформлення. Вказане твердження відповідача не містить конкретних відомостей щодо наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), а тому таке рішення не відповідає вимогам п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України.

В силу вимог ч.2 ст.55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.12.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства, а тому ненаведення обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17.

У постанові від 19.02.2019 по справі №805/2713/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України у випадку, зокрема, якщо не містить обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, інформації наявної у митного органу (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, тощо.

У відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо зазначення митним органом в оскаржуваних рішеннях джерел інформації для коригування митної вартості, а саме:

- у рішенні №209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 року зазначено наступні джерела інформації: «товар № 1 - МД від 17.11.2021 року № UA205030/2021/28281, де митна вартість такого товару становить 2,641892 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 23.10.2021 р. № UA209160/2021/12716, де митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 22.11.2021 р. № UA100360/2021/172589, де митна вартість такого товару становить 2,170063 дол. США за кг.; товар № 4 - МД від 26.01.2022 р. № UA807170/2022/4090, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.; товар № 5 - МД від 28.01.2022 р. № UA500130/2022/3002, де митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг.»;

- у рішенні №209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 року зазначено наступні джерела інформації: «товар № 1 - МД від 06.10.2021 року № UA205140/2021/66490, митна вартість такого товару становить 2,65 дол. США за кг.; товар № 2 - МД від 28.01.2022 р. № UA209140/2022/007146, митна вартість такого товару становить 2,6601 дол. США за кг.; товар № 3 - МД від 16.02.2022 р. № UA100340/2022/511217, митна вартість такого товару становить 2,17 дол. США за кг», суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, пунктом 2 Контракту від 26.10.2016 року №1, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та продавцем - фірмою «ETAPOL Sp.z.o.o.», визначено, що «одиницею виміру товару встановлюється шт.» і ціна товару становить за штуку, а не за кілограм. Таким чином, у відповідача були відсутні підстави застосовувати джерела для порівняння ціни товару, у яких митна вартість товару зафіксована за 1 кілограм.

Суд вважає безпідставними посилання митного органу в оскаржуваних рішеннях на Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом від 01.07.2021 №476 адже такі не є нормативно-правовим актом в розумінні ст. 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до ч.2 ст.7 КАС України.

Суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено в оскаржуваних рішення та картці жодного аргументу, який би спростував зміст документів, наданих декларантом для митного оформлення товару, у зв`язку з чим. відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару. Тобто надані основні документи містили всі числові значення, необхідні для визначення вартості товару за основним методом.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно з положеннями статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім цього, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо застосування відповідних норм права, зокрема, у постановах від 02.07.2019 року по справі №160/8573/18, від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 29.07.2019 року по справі №815/5354/16.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач подав до митного органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованих товарів за основним методом, а, в свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідач не спростував, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідач не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд при розгляді справи враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Зважаючи на викладені порушення, допущені митним органом при здійсненні коригування митної вартості товарів, суд дійшов висновку про невідповідність рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 та №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022 та карток відмови №№ UA209160/2022/000057 та № UA209160/2022/000092 критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 8124,47 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №581 від 05.08.2022.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2022/700049/2 від 08.02.2022 та №UA209000/2022/000025/2 від 18.04.2022;

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209160/2022/000057 та № UA209160/2022/000092;

4. Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 8124,47 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 08.02.2023 року.

Суддя Костецький Н.В.