Справа № 826/12905/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Дзядевич Лариси Вікторівни - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити йому виплату призначеної, але невиплаченої пенсії за період з 01.07.2016 по 01.12.2017 шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019, яке 16.10.2019 набрало законної сили, позов задоволено: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 виплату призначеної, але невиплаченої пенсії за період з 01.07.2016 по 01.12.2017 шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»; присуджено здійснені ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.10.2021 зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві подати до канцелярії суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019.

На виконання вказаного рішення, відповідачем до суду подано звіт про виконання рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2021:

- визнано поданий представником відповідача звіт таким, що не підтверджує виконання рішення Окружного адміністративного суду від 26.02.2019 в адміністративній справі №826/12905/18;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до канцелярії суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 в адміністративній справі №826/12905/18 протягом одного місяця з дати отримання копії цієї ухвали;

- попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про те, що в разі неподання звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На виконання вказаного рішення, відповідачем вдруге до суду подано звіт про виконання рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2022:

- визнано поданий представником відповідача звіт таким, що не підтверджує виконання рішення Окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у адміністративній справі №826/12905/18;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до канцелярії суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 в адміністративній справі №826/12905/18 протягом одного місяця з дати отримання копії цієї ухвали;

- попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про те, що в разі неподання звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до частини другої статті 382 КАС.

На виконання вказаного рішення, відповідачем втретє до суду подано звіт про виконання рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022:

- визнано поданий представником відповідача звіт таким, що не підтверджує виконання рішення Окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у адміністративній справі №826/12905/18;

- накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 49 620 грн;

- половину штрафу в розмірі 24 810 грн стягнуто на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в розмірі 24 810 грн стягнуто на користь Державного бюджету України;

- попереджено начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Ларису Вікторівну Дзядевичпро те, що за правилами частини шостої статті 382 КАС з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;

- попереджено начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_2 про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 КАС сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до канцелярії суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 в адміністративній справі №826/12905/18 протягом одного місяця з дати отримання копії цієї ухвали.

ОСОБА_3 та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в апеляційних скаргах просять скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким звіт таким, що підтверджує виконання рішення суду у даній справі, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються на тому, що підстави для накладення штрафу відсутні, а виконати рішення відповідач не може.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно частин першої, другої статті 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частин першої-четвертої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що суд здійснює контроль за виконанням судових рішень шляхом, зокрема, встановлення строку для подачі звіту про виконання рішення та вирішення в подальшому питання накладення штрафу.

Як зазначалося, рішення суду у даній справі зобов`язано відповідача здійснити позивачу виплату призначеної, але невиплаченої, пенсії за період з 01.07.2016 по 01.12.2017 шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

У поданому до суду звіті про виконання рішення вказано, що відповідачем перераховано та виплачено кошти в межах стягнення за один місяць в розмірі 3 390 грн. за період з 01.07.2016 по 31.07.2016 шляхом перерахування коштів на поточний картковий рахунок позивача. Водночас, решта суми бору в сумі 68 061,88 грн залишається не виплаченою.

При цьому, у поданому звіті як на причину невиконання судового рішення відповідач посилається на «незатвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплат пенсії внутрішньо переміщеним особам за період до місяця їх відновлення», а також відсутність у бюджеті Пенсійного фонду України видатків на виплати внутрішньо переміщеним особам за минулий час.

У світлі викладеного, колегія суддів наголошує, що ні у звіті, ні в апеляційних скаргах відсутні будь-які посилання чи докази обставин того, що відповідач, у тому числі і його керівник, вчиняли чи мають намір вчинити будь-які дії, спрямовані на повне виконання рішення суду у даній справі чи, принаймні, на створення умов, необхідних для такого виконання.

У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції наголошує, що ні відповідачем, ні персонально його керівником у період з дня набрання 16.10.2019 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 законної сили не вжито жодних дій щодо виплати у повному обсязі позивачу присудженої йому вказаним рішенням суми боргу.

У свою чергу, незатвердження Урядом певного порядку та окремих бюджетних призначень безпосередньо для виконання рішення суду у даній справі або ж для здійснення певних виплат певній категорії осіб, не виправдовує факту невиконання органом державної влади судового рішення щодо конкретних зобов`язань Держави відносно громадянина.

У статті 3 Конституції України закріплено відповідальність Держави перед людиною, а права і свободи людини та їх гарантії визначено змістом і спрямованістю діяльності держави.

У справі "Півень проти України" наголосив на тому, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін

Адміністративні органи становлять один із елементів держави, підпорядкованої верховенству права, і їхні інтереси, відповідно, збігаються з потребою у належному відправленні правосуддя. Ефективний захист сторони та відновлення законності передбачають обов`язок адміністративних органів виконувати рішення суду. Якщо адміністративні органи відмовляються або не виконують, або навіть зволікають із цим, гарантії за статтею 6, якими користується сторона під час судової фази провадження, втрачають ціль (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

У справах «Бурдов проти росії», «Шмалько проти України» ЄСПЛ нагадав, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.

Відтак, у даному випадку, взявши на себе не лише обов`язок виплатити позивачу певні суми, а й обов`язок виконати рішення суду, ухвалене на користь позивача, Держава не може уникати виконання такого обов`язку допускаючи бездіяльність у створенні необхідних передумов для здійснення відповідних виплат, посилаючись при цьому на формальні бюрократичні перешкоди, які нею ж і створені.

Посилання та те, що накладення штрафу не відновить права позивача на отримання присуджених йому виплат та не вплине на виконання відповідачем рішення суду, за даних обставин є цілком цинічним та свідчить про прояв неповаги не лише до прав позивача, а й до ухваленого іменем України судового рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів наголошує на тому, що штраф, накладення якого передбачено статтею 382 КАС, є видом юридичної відповідальності - заходом державного примусу до виконання судового рішення. При цьому, санкція статті 382 КАС визначає особливого суб`єкта відповідальності - керівника суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок виконати рішення суду. Повноваження такого керівника у походять із державних функцій, які у даних правовідносинах мають реалізовуватися шляхом виконання взятого Державою обов`язку перед позивачем.

Відтак, відповідальність керівника відповідача згідно статті 382 КАС за невиконання судового рішення є фактично мірою відповідальності Держави перед позивачем за невиконання самостійно взятих на себе зобов`язань.

Важливим у даному випадку також є те, що така відповідальність має компенсаційний характер, оскільки частина суми штрафу стягується на користь позивача, чим фактично здійснюється відшкодування йому шкоди, завданої у зв`язку із невиконанням Державою судового рішення, прийнятого на користь позивача. Наведене у повній мірі відповідає підходам ЄСПЛ щодо відшкодування особі збитків, завданих порушенням норм Конвенції.

За таких обставин, зважаючи на невиправдано тривале невиконання судового рішення у даній справі відповідачем та відсутність з його боку активних та своєчасних дій, які б сприяли такому виконанню, то посилання та те, що для виконання рішення необхідно вчинення певних дій іншими суб`єктами державної влади, не виправдовує бездіяльності щодо поновлення прав позивача згідно судового рішення.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дзядевич Лариси Вікторівни - начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких