Справа № 440/11920/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 р. Справа № 440/11920/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2022, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 26.04.22 по справі № 440/11920/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 36 від 27 квітня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 01 вересня 1978 року по 02 липня 1982 року та з 26 жовтня 1983 року по 31 березня 1998 року, зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 07 травня 2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке фактично здійснювало розгляд заяви позивача та приймало спірне рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 36 від 27 квітня 2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 вересня 1978 року по 02 липня 1982 року та з 26 жовтня 1983 року по 31 березня 1998 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано та не взято до уваги всі вищенаведені обставини та факти даної адміністративної справи, а також вимоги чинного законодавства України, що регулюють дане спірне питання. Це призвело до постановлення рішення з порушенням застосування норм матеріального права, а також до не повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та до неправильного вирішення справи й безпідставного задоволення вимог позивача.

Звертає увагу суду, що копія довідки Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.Г. Котляревського позивачем не давалася при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 досяг 60-річного віку , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

22 квітня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, приєднавши до неї копії необхідних документів.

Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яке прийняло рішення № 36 від 27 квітня 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу, який дає право на пенсію за віком.

Відповідно до вказаного рішення страховий стаж за поданими документами відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV становить 26 років 0 місяців 2дні. Підставою для відмови слугував висновок відповідача про недостатній страховий стаж для призначення пенсії.

До страхового стажу не зараховано період з 26.10.1983 по 31.03.1998, оскільки є виправлення в трудовій книжці позивача. Також, на думку відповідача, неможливо зарахувати період з 01.09.1978 по 02.07.1982, оскільки навчання і військова служба перетинаються.

Позивач, вважаючи вищевказане протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація соціальних прав позивача, зокрема, на зарахування до страхового стажу спірного періоду та на призначення належного йому розміру пенсії, не може ставитись у залежність від неправомірних дій особи, уповноваженої роботодавцем позивача на заповнення трудової книжки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні частини першої статті 24 зазначеного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV /надалі - Закон № 1058-IV/ починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії /частина п`ята статті 45 Закон № 1058-IV/.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 /надалі - Порядок № 22-1/.

Перелік документів, які підлягають приєднанню до заяви про призначення пенсії за віком визначені пунктом 2.2 Порядку № 22-1.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктами 1 та 2 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на підтвердження наявності трудового стажу разом із заявою до органа Пенсійного фонду подано усі необхідні документи. При цьому, відомості трудової книжки належним чином підтверджують факт достатності у позивача страхового стажу для призначення пенсії на підставі пункту 1 статті 26 Закону № 1058-IV.

Так, записами військового квитка серії підтверджено, що позивач у період з 10 листопада 1979 року по 09 листопада 1981 року проходив дійсну військову службу.

При цьому належним чином оформленою довідкою про періоди навчання позивача в Гадяцькому державному культурно-освітньому училищі ім. І.М. Котляревського підтверджено, що позивач у період з 01 вересня 1978 року по 02 липня 1982 року навчався у зазначеному учбовому закладі на денному відділенні за спеціальністю "Культурно-освітня робота"; з 16 жовтня 1979 року відрахований з училища у зв`язку з призовому до лав Радянської Армії, а 01 грудня 1981 року поновлений на навчання після демобілізації.

Отже, відомості щодо проходження позивачем навчання в училищі та щодо військової служби детально та в повному обсязі відображені в копії диплому серії від 02 липня 1982 року та копії військового квитка, які були приєднані до заяви ініціатора звернення про призначення пенсії.

У розумінні частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховуються, зокрема періоди, військової служби та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби та періоди навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

За таких обсавин, відповідачем період роботи позивача з 01 вересня 1978 року по 02 липня 1982 року безпідставно не зараховано до страхового стажу без врахування того, що в трудовій книжці позивача належним чином оформлених записів про періоди його навчання, що додатково підтверджується відомостями з диплому та військового квитка.

Також відповідачем було відмовлено в зарахуванні періоду з 26 жовтня 1983 року по 31 березня 1998 року, під час якого позивач працював на посаді директора клуба сахкомбіната, з огляду на наявність у записах трудової книжки виправлень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трудова книжка позивача дійсно містить недоліки в частині її оформлення - на п`ятому аркуші вказаного документа міститься виправлення в частині зазначення дати документа, на підставі якого внесений запис № 3, проте, не можна вважати, що такий недолік є суттєвим.

Пунктом 2.2 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженої Наказом Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162, що діяв до 29 липня 1993 року (надалі - Інструкція № 162) заповнення трудової книжки уперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовий книжці про приймання на роботу, перекладі на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження й заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.5, 2.6 та 2.7 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу. У разі потреби адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, остання містить виправлення в частині зазначення дати документа, на підставі якого внесений запис № 3.

Разом із тим, реалізація соціальних прав позивача, зокрема, на зарахування до страхового стажу спірного періоду та на призначення належного йому розміру пенсії, не може ставитись у залежність від неправомірних дій особи, уповноваженої роботодавцем позивача на заповнення трудової книжки.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають йому право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (реєстраційний номер у РСР 72366973).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Отже, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

За таких обставин, колегія суддів зважає на наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення № 36 від 27 квітня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01 вересня 1978 року по 02 липня 1982 року та з 26 жовтня 1983 року по 31 березня 1998 року.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що копія довідки Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.Г. Котляревського позивачем не давалася при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже вказувалося вище, відомості щодо проходження позивачем навчання в училищі та щодо військової служби детально та в повному обсязі відображені в копії диплому та копії військового квитка, які були приєднані до заяви про призначення пенсії. Від так надання довідки є додатковим аргументом для суду, але фактично не може вплинути неправомірність рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки в розпорядженні відповідача було достатньо інших документів, які підтверджують як періоди навчання, так і періоди військової служби.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції в частині обрання способу захисту порушеного права ані позивачем, ані відповідачем не оскаржуються, відповідно в цій частині судом апеляційної інстанції не розглядаються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 по справі № 440/11920/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов