Справа № 480/6512/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2023 року Справа № 480/6512/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6512/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОДІНФІТ" до Сумської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бодінфіт», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000320 від 13.09.2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.09.2022 року позивачем до Сумської митниці подано митну декларацію №UA805020/2022/010055 від 13.09.22р. разом з документами. В той же день відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000320 від 13.09.2022 року. У зв`язку із цим, 13.09.2022 року, позивачем подано нову митну декларацію №UA805020/2022/010072 та при цьому, позивач був вимушений здійснити сплату ввізного мита за повною ставкою.
Позивач зазначає, що єдиною підставою, чому відповідачем не було прийнято сертифікат з перевезення товару EUR.l №L 444637 від 07.09.22 р. та не застосовано його для надання преференційного режиму є зазначення в графі 7 посилання на інвойс №2260577 від 07.09.22 р. замість зазначення напису англійською мовою :«ISSUED RETROSPECTIVELY», як це передбачено ст.17 Доповнення І до Регіональної конвенції.
Позивач не погоджується із оскаржуваною Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.
Позивач вважає, що відповідачем не могло бути відмовлено в прийнятті вказаного Сертифікату, а посилання відповідача на те, що Сертифікат заповнено не у відповідності до вимог Регіональної конвенції є безпідставним. При цьому позивачем подано увесь необхідний пакет документів, в т.ч. документ щодо визначення країни походження товару, для безумовного застосування до нього відповідних тарифних преференцій.
Позивач зазначає, що Сертифікат з перевезення товару EUR.1 з написом англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY» видається виключно у випадку його видачі після експортування товарів. В інших випадках такий запис не проставляється.
Також позивач стверджує, що перевірка застосовується митним органом країни імпорту товару у випадку виникнення сумніву щодо походження товару або достовірності, в даному випадку, Сертифікату EUR.1. Право митного органу країни імпорту на відмову в прийнятті Сертифіката EUR.1 та, відповідно, відмову у наданні права на преференції виникає лише після проведення відповідної перевірки (якою буде встановлено недостовірність Сертифіката) або не надходження відповіді на запит про перевірку протягом 10 місяців з дня подання запиту.
Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що відповідно до пункту 5,6 ст.17 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан - євро - середземноморські преференційні правила походження, сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, видані пізніше, повинні мати наступний напис англійською мовою: "ISSUED RETROSPECTIVELY". Напис, зазначений у пункті 5 цієї статті, має бути вставлений у графу 7 сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED.
Відповідач стверджує, що Регіональною конвенцією про пан - евро - середземноморські преференційні правила походження чітко визначено, що графа 7 сертифікату з перевезення (походження) товару Форми EUR.1 заповнюється лише у разі якщо сертифікати з перевезення товару EUR.1 видані пізніше з проставленням напису англійською мовою "ISSUED RETROSPECTIVELY". Під час митного оформлення товару, до митного органу було подано сертифікат EUR 1 L444637 графа 7 якого містила інформацію щодо інвойса 2260577 від 07.09.2022.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що поданий до митного органу сертифікат EUR.1, був заповнений з порушенням вимог Регіональної конвенції про пан - євро - середземноморські преференційні правила походження. При цьому, позивач не звертався до митного органу для підтвердження преференційного статусу походження товарів, що ввозяться в Україну згідно з Угодою про асоціацію між Україною та ЄС від 27.06.2014 з метою відновлення режиму вільної торгівлі.
Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах.
Представник відповідача своїм правом щодо надання заперечення на відповідь на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30 серпня 2022 року між ТОВ «Бодінфіт» (далі - Покупець) та TOB «AON-Transporte» (м. Вуперталь, Німеччіна), (далі - Продавець) укладено Контракт AR 30/08/22 (далі - Контракт). За умовами визначеними п.1.1. Контракту, Продавець продає, а Покупець покупає: 1 х бувший у використанні тягач DAF, номер на шасі: НОМЕР_1 по ціні 48 000,00 евро; 1 х бувший у користуванні напівпричіп Kogel SN 24 номер на шасі НОМЕР_2 по ціні 16 830,00 євро (а.с. 19 20).
13.09.2022 року з метою митного оформлення зазначеного товару, ТОВ «Бодінфіт» до Сумської митниці подано митну декларацію №UA805020/2022/010055 від 13.09.22р. (а.с. 10).
13.09.2022 Сумською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000320 (а.с. 9).
Зазначена картка відмови обґрунтована тим, що: «...митним органом відмовлено в митному оформленні товару у зв`язку з порушенням вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р. №651, в частині заповнення граф 34, 36, 44, 47. При перевірці наданого преференційного документу, а саме сертифікату з перевезення товару EUR.l №L 444637 від 07.09.22, виданого митним органом Федеративної Республіки Німеччина встановлено, що в графі 7 бланку зазначено посилання на інвойс №2260577 від 07.09.22. Проте відповідно до вимог ст.17 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2011 в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС від 27.06.2014 (далі - Регіональна конвенція) у графі 7 сертифіката з перевезення товару EUR.1 зазначається наступний напис англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY», тобто видані пізніше. Відповідно до лита ДМСУ від 27.07.2022р. №15/15-03/7/2620 та вимог п. 4 cт.32 Регіональної конвенції, якщо митні органи договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Враховуючи вищезазначене, сертифікат з перевезення товару EUR.l №L 444637 від 07.09.22 неможливо застосувати для надання преференційного режиму зі сплати ввізного мита до товару №1 по МД №UA 805020/2022/010055 від 13.09.2022 в рамках «Угоди про асоціацію між Україною та ЄС від 27.06.2014» до вищезазначених товарів. Для відновлення режиму вільної торгівля в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС від 27.06.2014 по вищевказаному товару, Сумська митниця Держмитслужби рекомендує ТОВ «Бодінфіт» звернутися із належним листом та належними документами щодо підтвердження преференційного статусу походження товарів, що ввозяться в Україну згідно з Угодою про асоціацію між Україною та ЄС від 27.06.2014 з метою відновлення режиму вільної торгівлі».
Не погодившись із зазначеною карткою відмови позивач звернувся до суду з даними позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно положень ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з ч.1, 2, ст.318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 4, 5, статті 280 Митного Кодексу України встановлено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.
Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Відповідно до ч.1 ст.281 МК України, визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Частинами 1 та 2 ст.36 МК України, встановлено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-3 ст.43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Згідно ч.1-3 ст.44 МК України, для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.
У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару: 1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частинами 1-5 ст. 45 МК України визначено, що разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію.
До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.
Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.
У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.
Відповідно до ст.48 МК України, митний орган відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.
До товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання митним органом не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» № 2187-VІІІ від 08.11.2017р., Україна приєдналася до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка набрала чинності для України в перший день другого місяця після внесення Україною депозитарію Конвенції документа про приєднання (01.02.2018р.) (далі - Регіональна конвенція).

Відповідно до ст.1 частини І Загальні положення, ця Конвенція встановлює положення про походження товарів, що продаються відповідно із відповідними угодами, укладеними між Договірними сторонами.

Поняття «походження товарів» і методи адміністративного співробітництва, що мають відношення до них, викладені в Доповненнях до цієї Конвенції.

Так, у Доповненні І викладено загальні правила для концепції походження товарів та методів адміністративного співробітництва.

Відповідно до п. 3 ст. 1 та ст. 2 частини І Загальні положення Регіональної конвенції, Федеративна Республіка Німеччина та Україна є Договірними Сторонами в розумінні положень Конвенції.

Згідно ст. 15 Розділу V «Підтвердження походження» Доповнення І до Регіональної конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема, Сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III а.

Згідно ст. 16 Розділу V «Підтвердження походження» Доповнення І до Регіональної конвенції, Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником (п.1 ст.16)

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції (п.3 ст.16).

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню (п.7 ст.16).

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару (п.9 ст.16)

Разом з тим, згідно ст. 17 Розділу V «Підтвердження походження» Доповнення 1 Регіональної конвенції, не беручи до уваги положення Статті 16(9) сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED може у виняткових випадках бути виданий після експортування товарів, яких він стосується, якщо:

(a) він не був виданий під час експортування через допущення помилок або ненавмисних похибок або особливих обставин; або

(b) митним органам було доведено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR- MED був виданий, але не прийнятий під час імпортування з технічних причин (п.1 ст.17).

Для застосування пункту 1 і 2 експортер у своїй заявці повинен вказати місце і дату експортування товарів, яких стосується сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, і пояснити причини свого прохання (п.3 ст.17).

Митні органи можуть видати сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED пізніше лише після підтвердження того, що інформація, надана експортером у заяві, збігається з інформацією у відповідному файлі (п.4 ст.17).

Сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, видані пізніше, повинні мати наступний напис англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY» (п.5 ст.17).

Напис, зазначений у пункті 5 цієї статті, має бути вставлений у графу 7 сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED (п.6 ст.17).

Таким чином, виходячи із зазначених норм, сертифікат з перевезення товару EUR.1 видається митними органами й передається експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару, а пізніше сертифікат з перевезення товару EUR.1 може бути виданий лише у виключних випадках, зазначених в ст.17 Регіональної конвенції.

При цьому, саме сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, що були видані пізніше, повинні мати напис англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY».

Тобто, напис англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY» у графі 7 Сертифікату з перевезення товару EUR.1 здійснюється виключно у випадку його видачі після експортування товарів, в інших випадках такий запис не проставляється.

Аналогічні положення містяться і в Наказі Міністерства фінансів України від 02.03.2021 р.№139 «Про затвердження Порядку заповнення та видачі митницею сертифіката з перевезення (походження) товару EUR.1 або EUR-MED» (далі - Порядок 139).

Відповідно до п.3 Розділу ІІ Порядку №139, графи 1, 2, 4, 5, 8, 9, 12 сертифіката EUR.1 або EUR-MED та графа 7 сертифіката EUR-MED є обов`язковими для заповнення експортером на лицьовому боці сертифіката. Графи 3, 6, 10 сертифіката EUR.1 або EUR-MED заповнюються за бажанням експортера на лицьовому боці сертифіката.

Пунктом 4 Розділу ІІ Порядку №139 визначено, що графи 7 (у випадках, визначених розділами IV-VI цього Порядку), 11 заповнює посадова особа митниці на лицьовому боці сертифіката EUR.1 або EUR-MED. Також цим же Розділом Порядку №139 встановлено, що «Графа 7 Ремарки», у випадках, встановлених розділами IV, V цього Порядку, до графи сертифіката EUR.1 або EUR-MED посадова особа митниці вносить записи «ISSUED RETROSPECTIVELY», «DUPLICATE».

Відповідно до п. 1. Розділу IV Порядку №139, Сертифікат EUR.1 або EUR-MED може бути видано після експорту (реекспорту) відповідної партії товару(ів), якщо експортер разом із документами, зазначеними в пункті 3 розділу ІІІ цього Порядку, додатково надає митниці інформацію про те, що сертифікат:

не було видано на момент здійснення експорту товару(ів) через помилки або через особливі обставини, або

видано, але митні органи країни імпорту не прийняли його з технічних причин.

Таким чином, як і в нормах Регіональної конвенції, так і в нормах національного законодавства - Порядку №139, Сертифікат з перевезення товару EUR.1 з написом англійською мовою: «ISSUED RETROSPECTIVELY» видається виключно у випадку його видачі після експортування товарів.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивачем для здійснення митного оформлення товару митному органу подано Сертифікат з перевезення товару EUR.1, що виданий компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина під час здійснення продавцем товару експорту, а не пізніше.

Отже, враховуючи зазначені вище норми, та те, що спірний Сертифікат з перевезення товару EUR.1 був виданий під час здійснення продавцем товару експорту, суд вважає безпідставним твердження відповідача про необхідність зазначення в графі 7 спірного Сертифікату з перевезення товару EUR.1 напису: «ISSUED RETROSPECTIVELY».

При цьому, щодо посилання відповідача на те, що графа 7 Сертифікату з перевезення товару EUR.1 заповнюється лише у разі якщо такий сертифікат виданий пізніше, натомість у наданому позивачем під час митного оформлення товару Сертифікаті з перевезення товару EUR.1 у графі 7 містилася інформацію щодо інвойса 2260577 від 07.09.2022, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 29 Розділу V «Підтвердження походження» Доповнення І до Регіональної конвенції, виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження та документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє іpso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо належним чином встановлено, що цей документ відповідає представленим товарам. Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як друкарська помилка, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не викликають сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.

Враховуючи вказане, суд вважає, що зазначення в графі 7 Сертифікату з перевезення товару EUR.1, наданого позивачем під час митного оформлення, інформації щодо інвойса 2260577 від 07.09.2022 ніяким чином не спростовує того факту, що цей Сертифікат був виданий під час здійснення експорту товару, відтак не повинен містити напису «ISSUED RETROSPECTIVELY».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.32 Розділу VI «Домовленості про Адміністративне співробітництво» Доповнення І до Регіональної конвенції, подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обгрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він була поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обгрунтування запиту про здійснення перевірки .

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Якщо у випадку обгрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції

Отже аналіз зазначених норм свідчить про те, що перевірка застосовується митним органом країни імпорту товару у випадку виникнення обгрунтованого сумніву щодо походження товару або достовірності, в даному випадку, Сертифікату EUR.1.

Таким чином, право митного органу країни імпорту на відмову в прийнятті Сертифіката EUR.1 та, відповідно, відмову у наданні права на преференції виникає лише після проведення відповідної перевірки (якою буде встановлено недостовірність Сертифіката) або не надходження відповіді на запит про перевірку протягом 10 місяців з дати подання запиту.

Аналогічні положення щодо здійснення перевірки встановлені в нормах національного законодавства - Митному кодексі України.

Відповідно до ч.1 ст.45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Відповідно до приписів статті 283 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу достовірності сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до органу, що видав сертифікат, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, з проханням про надання додаткових відомостей.

Відповідно до частини першої статті 289 МК України, обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання (п.4); в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (п.5).

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Судом встановлено, що в оскаржуваній Картці відмови відповідачем не вказано про наявність сумнівів щодо походження товару та/або достовірності Сертифікату EUR.1. Також відповідачем не було надано доказів щодо ініціювання перевірки підтвердження походження товару та/або достовірності Сертифікату EUR.1, а причиною неприйняття сертифікату вказано виключно невірне заповнення Графи 7 Сертифікату.

Слід зазначити, що в межах даної справи саме відповідач повинен довести правомірність прийнятого ним рішення і в разі недоведеності таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що Сумська митниця, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000320 від 13.09.2022 року, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОДІНФІТ" за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БОДІНФІТ" до Сумської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000320 від 13.09.2022 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОДІНФІТ" (вул. Тополянська, буд. 17, оф. 3, м. Суми, Сумська область,40009, ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, ) суму судового збору в розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек