Справа № 500/2159/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2159/22 пров. № А/857/15753/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 500/1162/22 (головуюча суддя Подлісна І.М., час ухвалення 13:03 год., м. Тернопіль, повний текст рішення складений 27 вересня 2022 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області , в якому просив:

а) визнати незаконним та скасувати рішення Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 18 листопада 2021 року № 681 № ,,Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 в с. Чайчинці;

б) зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, площею 0,25 га та 0,25 га, які розташовані за адресою: с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, Кременецького району Тернопільської області в межах населеного пункту, відповідно до картографічних даних, які були додані до заяви від 11.11.2021.

Рішенням від 22 вересня 2022 року Тернопільський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Скасував рішення №683 другого пленарного засідання п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 18 листопада 2021 року.

Зобов`язав Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Також суд стягнув на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області в сумі 1986 грн. 00 коп. зі сплати судового збору та 4000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд обрав не ефективний спосіб захисту прав позивача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що він просив зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою за заявою від 11.11.2021, а суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву від 12.10.2021 р.

При цьому суд не врахував, що позивач виконав усі визначені законом умови для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки надав відповідачу усі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17, позивач акцентує увагу на тому, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, площею 0,25 га та 0,25 га, які розташовані за адресою: с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, Кременецького району Тернопільської області в межах населеного пункту, відповідно до картографічних даних, які були додані до заяви від 11.11.2021.

Борсуківська сільська рада подала пояснення на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апелянта про те, що рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,12 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення порушує інтереси позивача, не підтверджуються. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відеоконференції, заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови Борсуківської ОТГ із заявою про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,7 га та 0,25 га, що розташовані на території с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої безоплатної передачі у власність.

21 жовтня 2021 року згідно з протоколом засідання постійної комісії Борсуківської сільської ради з питань земельних відносин була розглянута заява позивача (питання 19) та вирішено: рекомендувати сесії Борсуківської сільської ради даний проект рішення винести на чергове засідання сесії.

Цього самого дня відбулась 15 сесія восьмого скликання Борсуківської сільської, на якій не було прийняте рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. ОСОБА_1 (позивачу) с. Чайчинці, оскільки із 13 депутатів голосували 4 «за», а 8 «утримались» від голосування, 1 депутат не брав участі в голосуванні.

На усне звернення позивача голова Борсуківської ОТГ пояснив, що бажаючих отримати землю багато, а її розміри обмежені, тож необхідно зменшити площу землі у заяві, яку бажає отримати позивач і можливо тоді депутати підтримають рішення виділити землю.

11 листопада 2021 року позивач повторно звернувся із заявою до голови Борсуківської ОТГ про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,25 га та 0,25 га, що розташовані на території с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої безоплатної передачі у власність.

18 листопада 2021 року згідно з протоколом засідання постійної комісії Борсуківської сільської ради з питань земельних відносин, була розглянута заява позивача (питання 18) та вирішено: надати громадянину с. Чайчинці ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею - 0,12 га, внести поправку у проект рішення в частині площі земель та винести на чергове засідання сесії.

18.11.2021 відбулась 15 сесія (друге пленарне засідання) восьмого скликання Борсуківської сільської ради, на якій було прийняте оскаржене рішення № 683 ,,Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 (позивачу) с. Чайчинці, яким позивачу наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, замість 0,25 та 0,25 га, які просив позивач у своїй заяві від 11.11.2021.

15 грудня 2021 року позивач звернувся до Борсуківської сільської ради щодо результатів розгляду його заяви від 11.11.21 про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

21 грудня 2021 року за вих. № 02-1-04/931 Борсуківська сільська рада направила позивачу запитувані документи, в тому числі і оскаржене рішення № 683 від 18.11.2021.

11 січня 2022 року у листі (вих. № 02-1-04/16) Борсуківська сільська рада роз`яснила своє рішення № 683 від 18.11.2021 наступним чином: «..., діючим законодавством не встановлений конкретний розмір передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а визначений лише максимальний розмір (у межах двох гектарів). Тож органи, які уповноважені розпоряджатися земельними ділянками, вправі у межах до двох гектарів надавати земельні ділянки для особистого селянського господарства будь - якого розміру.»

Не погодившись з рішенням відповідача за № 683 від 18.11.2021, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Борсуківська сільська рада Кременецького району Тернопільської області, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, діяла не у межах і не у спосіб, визначений Земельним кодексом України, а тому оскаржене рішення № 683 від 18.11.2021 підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та оскарженому рішенню суду першої інстанції в частині, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині скасування рішення №683 другого пленарного засідання п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 18 листопада 2021 року.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вказаних позовних вимог сторони не оскаржили, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України, якою визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в чистині вирішення зазначених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу ,,заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР ,,Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною другою статті 2 Закону № 280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу (ЗК) України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу , не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктами «б» та «в» частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відтак, Земельним кодексом України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що Борсуківська сільська рада на черговому пленарному засіданні 18 листопада 2021 року розглянула заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,25 га та 0,25 га, що розташовані на території с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої безоплатної передачі у власність та прийняла рішення за № 683 ,,Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,12 га, із земель сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення особистого селянського господарства в с. Чайчинці на території Борсуківської сільської ради ( а.с. 24).

Таким чином, Борсуківська сільська рада належним чином розглянула заяву позивача та прийняла відповідне рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Спір стосується виключно розміру земельної ділянки, а саме: позивач просив надати на дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо двох земельних ділянок орієнтовною площею 0,25 га та 0,25 га, а сільська рада надала дозвіл на одну земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га.

Ухвалюючи рішення про скасування спірного рішення Борсуківської сільської ради за № 683 від 18.11.2021, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави відмови відведення частини земельної ділянки 0,38 га (0,50 га - 0,12 га), а саме - зменшення площі земельної ділянки, викладені у протоколі постійної земельної комісії та закріплені в рішенні № 683 від 18.11.2021, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, зменшення площі земельної ділянки, суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України уразі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що з приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

При цьому, суд першої інстанції слушно врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17, де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу.

Враховуючи наведене, колегія суддів акцентує увагу на тому, що приписи ч.4 ст. 245 КАС України та правову позицію Великої Палати Верховного Суду наділяють суд правом, а не обов`язком зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення на користь позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що необхідним для ефективного захисту прав позивача є зобов`язання Борсуківської сільської ради повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Однак, суд першої інстанції помилково вказав в резолютивній частині рішення заяву ОСОБА_1 від 12.10.2021, а не повторну заяву позивача від 11.11.2021, яка була предметом розгляду на черговій п`ятнадцятій сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення, однак, допустився помилки в резолютивній частині, а тому колегія суддів визнає правильним змінити рішення суду першої інстанції, виправивши в резолютивній частині заяву від 12.10.2021 на заяву від 11.11.2021.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 136 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме - лише в частині зміни дати заяви позивача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача додатково витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 20 500,00 грн.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ч. 4 ст.317, ст. ст. 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 500/1162/22 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:,, Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Святецького В.В. у відпустці з 01лютого до 05 лютого 2023 року включно постанова в повному обсязі складена 06 лютого 2023 року.