Справа № 380/11417/22
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11417/22 пров. № А/857/16361/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.;

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 380/11417/22 (головуючий суддя Братичак У.В., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 травня 2022 року №110, де внесені зміни, до наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280, пункт 3 вважати недійсним, який викладено в наступній редакції: Лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічно забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 №414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», вважати таким, що 30 грудня 2020 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічно забезпечення роти матеріального забезпечення зі списків особового складу частини у відповідності до вимог пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008, датою - після проведення усіх відповідних процедур та розрахунків по всіх видах грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 04.12.2019 проходив службу на посаді заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення у Військовій частині НОМЕР_1 . З 28.11.2020 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280 позивача незаконно виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення до проведення всіх необхідних розрахунків без згоди на такі дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 380/12087/20 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 - лейтенанта військової служби за контрактом заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат. На виконання зазначеного рішення відповідач видав наказ від 03 травня 2022 року №110, яким внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280, зокрема пункт 3 наказу визнано недійсним та викладено в наступній редакції: Лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічно забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 №414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», вважати таким, що 30 грудня 2020 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК Львівської області. Позивач звертає увагу, що решту наказу від 28.11.2020 №280 щодо нарахування та виплат всіх видів грошового забезпечення залишено без змін, тобто ніяких розрахунків та відповідно виплат за період після 28.11.2020 відповідач не проводив, в оскаржуваному наказі зазначено, що позивач виключений із списків 30 грудня 2020 року, а розрахунок проведено до 28.11.2020. Вказує, що в даному випадку відповідачу слід було провести процедуру звільнення, а після цього провести розрахунок з позивачем та видати наказ про виключення його зі списків Військової частини НОМЕР_1 , що відповідачем не було зроблено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку не взявши до уваги те, що його виключено із списків військової частини НОМЕР_1 спірним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №110 від 03 травня 2022 року та знято зі всіх видів грошового забезпечення 28 листопада 2020 року, датою якою вже визнано протиправними діями відповідача щодо виключення ОСОБА_1 без згоди зі списків особового складу без проведення усіх необхідних розрахунків, що встановлено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі №380/12087/20, яке набрало законної сили. З огляду на зазначені обставини справи, позивач вважає, що відповідач ніяких розрахунків та відповідно виплат за період після 28.11.2020 не проводив, оскільки в оскаржуваному наказі зазначено, що позивач виключений із списків 30 грудня 2020 року, а розрахунок проведено до 28.11.2020. Тому апелянт вважає, що в даному випадку відповідачу слід було провести процедуру звільнення, а після цього провести розрахунок з позивачем та видати наказ про виключення його зі списків Військової частини НОМЕР_1 , що відповідачем не було зроблено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 № 280, ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 № 414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 28.11.2020 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Остаточний розрахунок з ним відбувся 30.12.2020.

Також з матеріалів справи встановлено, що на день виключення позивача із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з ним не проведено всіх необхідних розрахунків, а також у зв`язку із ненаданням позивачем згоди на виключення зі списків особового складу військової частини до проведення розрахунків, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №380/12087/20 ( яке набрало законної сили 22.12.2021) позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано п.18 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 листопада 2020 року №280; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 - лейтенанта військової служби за контрактом заступника команди роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення Військовою частиною НОМЕР_1 було видано наказ від 03 травня 2022 року №110, яким внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280, зокрема пункт 3 наказу визнано недійсним та викладено в наступній редакції: Лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічно забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 №414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», вважати таким, що 30 грудня 2020 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 травня 2022 року №110, яким внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з пунктом «а» частини 5 статті 26 Закону № 2232-XI контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у мирний час у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 у справі №380/12087/20, яке було залишено в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 встановлено наступні обставини:

- 19.09.2020 ОСОБА_1 подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорт щодо звільнення з військової служби. Згідно рапорту ОСОБА_1 від 27.11.2020. поданого до Військової частини НОМЕР_1 він справи та посаду здав.

- Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 № 280 лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матреріального забезпечення з 28.11.2020 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

- листом від 10.12.2020 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що грошове забезпечення за листопад 2020 року, індексація, матеріальна допомога, винагорода за безпосередню участь в ООС виплачено 04.12.2020, грошова компенсація за піднайом житла виплачується у наступному місяці, який іде за місяцем за який здійснюється компенсація, а тому зазначені кошти будуть виплачені у грудні 2020 року, подано заявку на замовлення коштів. Також подано заявку на замовлення коштів грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Вимоги наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.11.2020 № 414 було доведено до військової частини НОМЕР_1 телеграмою Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України.

- позивача виключено із списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення з 28.11.2020, тобто з дати, яка передує проведенню розрахунків з військовослужбовцем без його згоди на виключення зі списків особового складу військової частини.

З врахуванням вказаного вище судового рішення позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Судом було вирішено скасувати п.18 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини, датою - після проведення з ним необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Також слід звернути увагу на те, що зазначеним рішенням, зокрема відмовлено позивачу в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 поновити з 28.11.2020 ОСОБА_1 лейтенанта військової служби за контрактом на посаді заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 в списках особового складу частини та всіх видів забезпечення.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що основні виплати належного позивачу до 28.11.2020 грошового забезпечення надійшли йому 04.12.2020 - оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія, індексація, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, винагорода за безпосередню участь в АТО. Останні нараховані суми, які надійшли позивачу 30.12.2020 - компенсація за неотримане речове майно при звільнені.

На виконання вищевказаного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року у справі №380/12087/20 Військовою частиною НОМЕР_1 було видано наказ від 03 травня 2022 року №110, яким внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280, зокрема пункт 3 наказу визнано недійсним та викладено в наступній редакції: Лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічно забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 №414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», вважати таким, що 30 грудня 2020 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, фактично позивача виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 30.12.2020, датою, якою ОСОБА_1 виплачено останні належні йому суми при звільненні (компенсацію за неотримане речове майно).

Враховуючи наведене, Львівський окружний адміністративний суд змінивши дату виключення позивача із списків особового складу військової частини рішенням від 19.08.2021 у справі №380/12087/20 таким чином вирішив питання захисту його прав.

Відтак, оскільки вказаним вище судовим рішенням ОСОБА_1 на військовій службі не поновлявся, у відповідача був відсутній обов`язок виплачувати йому грошове забезпечення за період після 28.11.2020.

Також потрібно звернути увагу на те, що позивач не повинен був здавати посаду, оскільки він її після звільнення у 2020 році повторно не приймав, а також він вже перебуває на обліку в районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Рапорти про звільнення із військової служби та здачу посади позивачем вже були подані, 30.12.2020 позивачу виплачено останні належні йому до 28.11.2020 суми при звільненні (компенсацію за неотримане речове майно).

Отже, взявши до уваги викладені обставини справи, апеляційний суд враховуючи висновки Львівського окружного суду, викладені у рішенні від 19.08.2021 у справі №380/12087/20, погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 правомірно виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 30.12.2020 (датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків), як наслідок, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 380/11417/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 06 лютого 2023 року.