Справа № 520/27613/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 р. Справа № 520/27613/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 21.02.22 по справі № 520/27613/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якій просив суд першої інстанції:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати заборгованості щомісячних страхових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року по теперішній час;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплати заборгованість по щомісячним страховим сумам в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року по теперішній час.

- рішення суду в частині стягнення заборгованості за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що дії відповідача щодо не нарахування та невиплати заборгованості щомісячних страхових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу позивача за період з травня 2017 року по теперішній час є протиправними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року № 15 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.05.2017 року.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню повністю та належить ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивач перебував на обліку у відповідача з 01.11.2014 по 30.04.2017. Страхові виплати були призначені та виплачені за період з 01.11.2014 по 30.04.2017 згідно довідки ВПО. Страхові виплати було припинено з 01.05.2017 на підставі п.6 ч. 1 статті 46, ч.2 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальні страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформленого протоколом від 19.04.2017 № 15 у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця мешкання. Посилається на те, що можливим є допустити, що суд першої інстанції правильно вийшов за межі позовних вимог позивача, та скасував розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківському району Харківської міської ради від 19.04.2017 №15, проте вказане рішення суду суперечить чинному законодавству. Зазначає, що пунктом 4 частини третьої статті 317 КАС України, визначено, що якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, це є підставою для скасування судового рішення. Крім того, посилається на те, що відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. До теперішнього часу відповідний порядок не прийнято. Позивач з моменту припинення виплат до відповідача не звертався. Фонд не має права здійснювати страхові виплати, в тому числі ВПО, за відсутності документів, що підтверджують право особи на страхові виплати. Також зазначає, що особова справа ОСОБА_1 в Управлінні відсутня. Вважає, що у відповідача не було законних підстав для нарахування та виплати позивачу сум страхових виплат з 01.05.2017. Оскільки проживання позивача у м. Харкові за спірний період не підтверджене, позивач не мав статусу ВПО, відповідно підстави для проведення страхових виплат у відділення Фонду були відсутні. Наголошує, що суд першої інстанції не врахував норму Закону №1105, яким встановлено, що страхові виплати проводяться на підставі документів особової справи, які підтверджують безумовне право на відшкодування шкоди. Для осіб, що є ВПО, право виникає на підставі довідки ВПО та у період її дії. Виплати без довідки ВПО є порушенням чинного законодавства. Таким чином, вважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

На адресу зазначену позивачем у позовні заяві, як адресу для листування, були відправлені копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, а також копію апеляційної скарги відповідача, проте до суду повернувся конверт з відміткою відділу поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням приписів ч.11 ст.126 КАС України позивач є належним чином повідомленим про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції.

Відповідачу по справі було направлено та отримано останнім копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою з тимчасово окупованої території України.

Позивач перебував на обліку та отримували щомісячні страхові виплати з листопада 2014 по квітень 2017 у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові.

Позивач у листопаді 2021 року звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату заборгованості за період з травня 2017 року по теперішній час.

Листом № 15.02-14/6702 від 07.12.2021 року відповідач повідомив позивача про те, що з 01 травня 2017 року щомісячні страхові виплати та виплати на медичну та соціальну допомогу були припинені на підставі п. 6 ч. 1 ст. 46 та ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15.

Позивач, вважаючи протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати заборгованості щомісячних страхових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року по теперішній час, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року є протиправними, а тому також підлягають вимоги позивача зобов`язального характеру.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі по тексту - Закон № 1706-VII, в редакції на час спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1706-VII передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час спірних правовідносин) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Колегія суддів зазначає, що перелік підстав припинення виплати страхових виплат, визначений ч.1ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення страхових виплат і надання соціальних послуг з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач перебуває на обліку у Фонді соціального страхування України та у зв`язку з втратою професійної працездатності на 90%, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках виданої МСЕК від 08.07.2004 серія 2-18 АВ №061804, отримав право на отримання щомісячних страхових виплат.

Позивач отримував виплати в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області по 01.05.2017 на підставі особистої заяви та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що фактично відповідачем не заперечується.

З листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 07.12.2021 року №15.02-14/6702 вбачається, що з 01 травня 2017 року щомісячні страхові виплати та виплати на медичну та соціальну допомогу припинені позивачу на підставі п.6 ч.1 ст.46 та частини другої статті 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що підтверджується рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року № 15.

Згідно вказаного протоколу не підтверджено фактичне перебування позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачає такої підстави для припинення соціальних виплат, як не підтвердження фактичного місця перебування.

Інших підстав, які б були визначені ч.1 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та слугували б підставою для припинення страхових виплат позивачу, відповідачем не було зазначено.

Отже, припиняючи нарахування та виплату щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності. що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року, відповідач діяв протиправно, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені законодавством України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року та необхідність у зв`язку з зв`язку з цим, з метою захисту прав останнього зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.05.2017 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Фонд не має права здійснювати страхові виплати, в тому числі внутрішньо переміщеним особам, за відсутності документів, що підтверджують право особи на страхові виплати, з посиланням на те, що особова справа позивача у відділенні відсутня, і суд першої інстанції не врахував норми Закону №1105, яким встановлено, що страхові виплати проводяться на підставі документів особової справи, які підтверджують безумовне право на відшкодування шкоди, для осіб, що є внутрішньо переміщеним особами, право виникає на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи та у період її дії, а виплати без довідки внутрішньо переміщеної особи є порушенням чинного законодавства, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, з урахуванням вже наведених вище висновків, відповідачем було протиправно, припинено нарахування та виплату щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, виплати на медичну та соціальну допомогу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року.

Норма ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачає такої підстави для припинення соціальних виплат, як не підтвердження фактичного місця перебування.

Підстав, які були б визначені наведеною нормою Закону, відповідач не навів, та відповідно, не обґрунтував цією нормою Закону припинення страхових виплат позивачу.

Відсутність документів, що підтверджують право особи на страхові виплати, зокрема відсутність у відповідача особової справи позивача, не може бути підставою для припинення таких виплат.

Крім того, відсутність діючої довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою, в розумінні вже зазначеної норми Закону, для припинення страхових виплат.

Щодо посилання в апеляційній сказі на те, що відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особ), суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, однак який до теперішнього часу відповідний порядок не прийнято, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, як такі, що жодним чином не впливають на вирішення даної справи та право позивача на поновлення відповідачем нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.05.2017 року.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, які були висловлені у постановах від 13 лютого 2019 року справі №554/10889/16-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 711/6019/16-а), від 02 березня 2018 року у справах № 264/1617/17, № 761/21804/17, від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17), від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18) та у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 296/4740/16-а (К/9901/32291/18), то колегія суддів зазначає, що вони (вказані правові позиції) стосуються інших правовідносин (щодо проведення органами ПФ України на підставі Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII перерахунку пенсії колишнім прокурорам, яким пенсія призначена на підставі Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ) та не є аналогічними правовідносинам по даній справі, а тому відповідно, не підлягають врахуванню в межах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача не було законних підстав для нарахування та виплати позивачу сум страхових виплат з 01.05.2017, останній діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, колегія суддів відхиляє, як такі, що суперечать висновкам суду у даній справі.

Разом з тим, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 в частині, що стосується ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції задовольняючи вказані вимоги, виходив, зокрема, з того, що припинення щомісячних виплат ОСОБА_1 з 01.05.2017 року відбулось у зв`язку з прийняттям рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року № 15, а тому з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, вважав за можливе вийти за межі позовних вимог, та скасувати рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року № 15 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Зі змісту рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 вбачається, що наказом голови Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 08.07.2016 №55 створена Комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова.

За визначенням, наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У розумінні пункту 9 частини першої статті 4 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з належним та обґрунтованим клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Правовими положеннями ч.3 ст. 48 КАС України регламентовано, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (ч. 4 ст.48 КАС України).

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку (ч. 6 ст. 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду першої інстанції є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України.

За правилами ч.7 ст.48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявляє позивач, водночас адміністративний суд може, якщо вважатиме за потрібне, застосувати інший, аніж той, який зазначив позивач, спосіб захисту його прав та інтересів, який не суперечитиме закону і забезпечуватиме їхній ефективний захист. Вибір/застосування способу захисту порушених прав та інтересів детермінується через призму суті порушеного (суб`єктивного) права в рамках правовідносин, з яких виник спір.

Тож результативним обраний спосіб захисту порушеного права (у контексті цього спору) буде тоді, коли існуватиме взаємозв`язок між порушенням (суб`єктивного права особи) та (дозволеним, прийнятним) способом його захисту, водночас останній сприятиме вичерпному його поновленню. Однією з умов для досягнення такого результату є визначення належного відповідача/відповідачів за позовом, адже від цього значною мірою теж залежить та ж таки ефективність захисту порушеного права (втілена у процедурі виконання судового рішення).

З огляду на викладене вище, враховуючи предмет даного позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, виходячи за межі позовних вимог, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, та задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 в частині, що стосується ОСОБА_1 , в порушення наведених вище вимог процесуального закону, не вирішив питання щодо залучення співідповідача у даній справі, суб`єкта владних повноважень, а саме вказану комісію чи орган при якому ця комісія була створена, тим самим прийнявши рішення щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не була залучена до участі у даній справі.

Згідно з п.4 ч. 1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В силу п.4 ч. 3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Таким чином, оскільки вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права має обов`язковим наслідком скасування його судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній вище частині жодним чином не впливає на правомірність висновків рішення суду першої інстанції в іншій частині, оскільки зазначене вище рішення Комісії не могло бути підставою для припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат позивачу.

Враховуючи те, що ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 по справі № 520/27613/21 - скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформлене протоколом від 19.04.2017 року №15 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 по справі №520/27613/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош