Справа № 480/8428/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року Справа № 480/8428/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/8428/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" (далі позивач, ТОВ «Токарівський пісок») звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 08 від 05.10.2022

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Токарівський пісок» вказує на те, що висновки акту перевірки № 1739/А/18-28-04-08/38867637 про порушення податкового законодавства та заниження податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2022 року є помилковими, оскільки пунктом 252.22 ст. 252 Податкового кодексу України чітко визначено, що застосування коригуючого коефіцієнта 0,95 напряму залежить від того, коли саме виконане геологічне вивчення ділянки надр, тобто, у випадку якщо геологічне вивчення ділянки надр виконане суб`єктом господарювання раніше (менше) ніж за 5 років до звітного податкового періоду, то коригуючий коефіцієнт 0,95 не застосовується, а у випадку якщо геологічне вивчення ділянки надр виконане суб`єктом господарювання не раніше (більше, пізніше) ніж за 5 років до звітного податкового періоду, то коригуючий коефіцієнт 0,95 застосовується.

З огляду на зазначене, позивач зауважує на тому, що геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища було розпочате ТОВ Токарівський пісок 19.11.2014р., що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами № 4603 від 19.11.2014 та закінчене 06.01.2015 в момент передачі відповідного звіту Державній комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ) на державну експертизу, що підтверджується договором на проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин N 6 від 06.01.2015.

Отже, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане позивачем в проміжок часу з 19.11.2014 по 06.01.2015, тобто, не раніше ніж 5 років до звітного податкового періоду 2 кварталу 2022 року, що свідчить про наявність у ТОВ «Токарівський пісок» права на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 при визначенні рентної плати за користування корисними копалинами.

Ухвалою від 21.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/8428/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суиті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ГУ ДПС у Сумській області у відзиві зазначило, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16.01.2020 № 466-ІХ, який набрав чинності з 23.05.2020, внесено зміни, зокрема, до пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, згідно з якими уточнено умови застосування та величини деяких коригуючих коефіцієнтів, які застосовуються при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

З огляду на вказані зміни, на думку відповідача, з 23.05.2020 обов`язковою умовою для застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 встановлено видобування запасів корисних копалин ділянки надр із дотримання кондицій мінеральної сировини ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення за рахунок власних коштів, виконане платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.

Тобто, платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин має право застосовувати коефіцієнт 0,95 лише до закінчення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин за рахунок власних коштів. Перевищення п`ятирічного терміну виконання державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин позбавляє платника рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин права на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95.

Згідно з Додатком 1 до Податкової декларації з рентної плати за 2 квартал 2022 року (з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) ТОВ "Токарівський пісок" зазначено дату складання державної експертизи корисних копалин - 22.01.2015, номер державної експертизи корисних копалин - 3302, рік затвердження - 2015 (рядки 7.1, 7.2, 7.3 Додатку 1).

ГУ ДПС у Сумській області вважає, що звіт про геолого-економічну оцінку корисних копалин Східної ділянки Токарівського-2 родовища з підрахунком запасів станом на 01.01.2015, балансові запаси корисних копалин ділянки надр та кондиції на мінеральну сировину зазначеної ділянки надр затверджені Протоколом засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України № 3302 від 22.01.2015, тобто, п`ятирічний термін давності виконання державної геолого-економічної оцінки запасів Східної ділянки Токарівського-2 родовища сплинув 22.01.2020, у зв`язку з чим, ТОВ "Токарівський пісок" при визначенні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2022 року втратило право застосовувати коефіцієнт 0,95, оскільки це не відповідає критеріям його застосування.

За таких обставин, на переконання ГУ ДПС у Сумській області, сума рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 2 квартал 2022 року, яка підлягає донарахуванню та сплаті позивачем, складає 853, 80 грн. за основним платежем та 426, 90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, у зв`язку з чим, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до підпунктів 19.1.1, 19.1.2 пункту 19.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку податкової декларації з рентної плати за 2 квартал 2022 року з додатком 1.

За результатами камеральної перевірки, 08.09.2022 складено акт № 1739/А/18-28-04-08/38867637, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, що призвело до заниження рентної плати у 2 кварталі 2022 року на суму 853, 80 грн.

На підставі вказаних висновків, 05.10.2022 ГУ ДПС у Сумській області складено податкове повідомлення-рішення № 08, яким ТОВ «Токарівський пісок» донараховано рентну плату за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення в загальній сумі 1 280, 70 грн., з яких: 853, 80 грн. основний платіж, 426, 90 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначаються Податковим кодексом України (далі Кодекс, ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Підпунктом 14.1.217 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Так, відповідно до підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктів (ділянок) надр.

За змістом пункту 252.3 статті 252 ПК України, об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:

- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

- обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

- обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється під час виконання робіт, для проведення яких необхідно отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у тому числі під час виконання робіт в акваторіях водних об`єктів.

Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства; пункт 252.6 ст. 252 ПК України).

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16.01.2020 № 466-ІХ внесено зміни, зокрема, до пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України, згідно з якими уточнено умови застосування та величини деяких коригуючих коефіцієнтів, які застосовуються при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Так, пункт 252.22 статті 252 Податкового кодексу України встановив, що обов`язковою умовою для застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 є видобування запасів корисних копалин ділянки надр із дотримання кондицій мінеральної сировини ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення за рахунок власних коштів, виконане платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.

Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16 січня 2020 № 466-ІХ, встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

- змін до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14, абзаців десятого, двадцять першого пункту 42 1.2, абзаців сьомого, восьмого пункту 42 1.5 статті 42 1, пункту 64.5 статті 64, підпункту 78.1.21 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, підпункту "е" підпункту 141.4.1, абзаців восьмого - одинадцятого підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141, статті 256, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 липня 2020 року;

- змін до підпунктів 14.1.49, 14.1.162, 14.1.265 пункту 14.1 статті 14, підпункту 17.1.16 пункту 17.1 статті 17, підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2, підпункту 39.4.7 пункту 39.4 статті 39, пунктів 44.6, 44.7 статті 44, абзаців першого та другого пункту 53.1 статті 53, пунктів 58.1, 58.2 статті 58, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пунктів 86.7, 86.8 статті 86, статей 102, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 123, 124, 126, 128, 129, 130, 131, підпункту 133.1.5 пункту 133.1 статті 133, підпункту 134.1.7 пункту 134.1 стані 134, підпунктів "в" - "д" пункту 137.5, пункту 137.9 статті 137, пунктів 140.1, 140.2 статті 140, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140, пунктів 170.13, 170.13 1 статті 170, пункту 277.1 статті 277, підпункту 1 пункту 297.1, пункту 297.6 статті 297 Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;

- доповнення Податкового кодексу України статтями 39-2, 112-1, 125-1, що набирають чинності з 1 січня 2021 року;

- змін до підпунктів 14.1.56 3, 14.1.56 4, 14.1.107, 14.1.109, 14.1.114, 14.1.148, 14.1.190, 14.1.212 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 19 1.1.13, 19 1.1.16 - 19 1.1.18 пункту 19 1.1 статті 19, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 215.1, підпунктів 215.3.2, 215.3.2 1, 215.3.3, 215.3.3 1 пункту 215.3 статті 215, пункту 221.2 статті 221, підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222, статей 226 і 227, назви та пунктів 228.1 -228.4, 228.7 - 228.9 статті 228, пункту 17 підрозділу 5 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, що набирають чинності з 1 січня 2021 року.

Цей Закон опубліковано в газеті Голос України 22 травня 2020 року, у зв`язку з чим він набрав чинності з 23 травня 2020 року, за виключенням окремих змін, наведених вище.

Отже, відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16 січня 2020 № 466-ІХ, зміни до порядку формування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, ІІІ Податкового кодексу України Податок на прибуток, щодо зміни вартісних критеріїв віднесення МНМА до складу основних засобів, застосування Виробничого методу до нарахування амортизації, внесення змін до переліку доходів та витрат, що впливають на фінансовий результат тощо, набрали чинності з 23.05.2020.

Тобто, з 23.05.2020р. коригуючий коефіцієнт 0,95 застосовується виключно за умови, якщо державна геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин ділянки надр виконана платником рентної плати за рахунок власних коштів не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду.

Суд зазначає, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у справі Федоренка проти України у рішенні від 30 червня 2006 року у § 21 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не тільки майна, а й виправданих очікувань від ефективного використання права власності. У рішенні ЄСПЛ у справі Стретч проти Об`єднаного Королівства від 24 червня 2003 року майном, у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції (встановлює право особи на мирне володіння своїм майном), вважається, зокрема, законне і обґрунтоване очікування набути майно або майнове право.

Таким чином, наявність згаданої вище норми Податкового кодексу України породжує у платників податків обґрунтовані законні очікування щодо майна (податку), який підлягає (або не підлягає) сплаті в наступному податковому періоді, за умови збереження або відчуження власного майна. Виходячи з цього платник податків може скористатись можливістю захистити на його думку порушене право та інтереси з огляду на доведеність чи реальність такого порушення в іншій спосіб, зокрема, пред`явленням позову про відшкодування шкоди.

У рішенні в справі Щокін проти України (пункт 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов`язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у підпункті 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: Найпершою та найбільш важливою вимогою статті 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише на умовах, передбачених законом і другий параграф визначає, що держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію законів. Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття закону) вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні.

У параграфах 70-71 рішення у справі Рисовський проти України (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, заява № 33202/96, параграф 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, заява № 48939/99, параграф 128, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, № 21151/04, параграф 72, Москаль проти Польщі, заява № 10373/05, параграф 51). Зокрема, на державні органи покладений обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (зокрема, рішення у справах Лелас проти Хорватії, заява № 55555/08, параграф 74, Тошкуце та інші проти Румунії, заява № 36900/03, параграф 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, параграф 128, Беєлер проти Італії, параграф 119).

Європейський суд з прав людини у справі 41/74 Yvonne Van Duyn vs Home Office зазначає, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи можуть покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть коли вони закріплені в нормативному акті, який взагалі не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави, котрий полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для уникнення відповідальності. Якщо держава затвердила певну правову концепцію, якою в описаному випадку є стабільність податкового законодавства, то вона чинить протиправно, коли відступає від заявленої поведінки або політики, оскільки погодження такої політики (поведінки) дало підстави для виникнення обґрунтованих очікувань в осіб щодо її дотримання державою чи органом публічної влади.

Актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як непорушність прав, якість та точність закону, стабільність та остаточність судових рішень, законні очікування тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах Брумареску проти Румунії, Стіл та інші проти Сполученого Королівства та ін.).

Для безперешкодної реалізації прав людини та громадянина кожен повинен бути впевнений в тому, що гарантовані йому права є непорушними та підлягають належному захисту. Даний принцип закріплений на рівні Основного закону - Конституції України - та є основоположним для правової держави.

Відповідно до положень Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ст. 21); конституційні права і свободи людини не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані (ст. 22); конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64).

Міжнародне співтовариство ставить доволі високі вимоги до якості законів, ясності їхнього формулювання, правильного тлумачення та коректного застосування. Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04 квітня 2011 року Верховенство права вказала, що правова визначеність є елементом верховенства права та є істотно важливою для питання довіри до судової системи. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку. Як вказав Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Ольссон проти Швеції, норма національного закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини поняття якість закону означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах Олександр Волков проти України, C.G. та інші проти Болгарії та ін).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач під час проведення камеральної перевірки дійшов помилкового висновку про те, що з часу виконання та затвердження геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр пройшло більше 5 років, а тому при обчисленні та декларуванні податкових зобов`язань з рентної плати за 2-й квартал 2022 року позивач втратив право на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95, оскільки геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища було розпочате ТОВ Токарівський пісок 19.11.2014, що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами, та закінчене 06.01.2015 в момент передачі відповідного звіту Державній комісії України по запасах корисних копалин (ДКЗ) на державну експертизу, що підтверджується договором на проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин.

Отже, геологічне вивчення Східної ділянки Токарівського-2 родовища виконане ТОВ Токарівський пісок в проміжок часу з 19.11.2014 до 06.01.2015, тобто, не раніше ніж за 5 років до звітного податкового періоду 2 кварталу 2022 року. З огляду на зазначене, суд робить висновок про наявність у позивача права на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 згідно з вимогами пункту 252.22 статті 252 Податкового кодексу України.

Суд акцентує увагу на тому, що за змістом вказаної норми, платник рентної плати має право на застосування коригуючого коефіцієнту 0,95 у тому разі, коли геологічне вивчення ділянки надр виконане ним не раніше (тобто, більше, пізніше) ніж за 5 років до звітного податкового періоду.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправним, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Токарівський пісок" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № 08 від 05.10.2022.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик