Справа № 380/881/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/881/21 пров. № А/857/15833/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року (суддя Качур Р.П., ухвалене в м. Львові о 14:06, повний текст складено 06.10.2022) у справі №380/881/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства ІМВО, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. № 43784 від 28.06.2022), просить стягнути з відповідача до бюджету кошти в розмірі 982571,39 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржив відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" та з підстав наведених в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в позові.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" у своїй апеляційній скарзі зокрема зазначає, що керуючись нормами ПК України, на які посилався позивач в своїй позовній заяві, можна зробити висновок про те, що грошове зобов`язання відповідача з оплати податку на прибуток стало узгодженим лише 06 квітня 2022 року (дата винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/905/21) та підлягало сплаті відповідачем протягом 10 (десяти) календарних днів, наступним за днем узгодження, тобто до 16 квітня 2022 року.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ІМВО, перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Львівській області.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Податкового кодексу України, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ІМВО має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на прибуток, що складається із основного платежу та штрафної санкції та пені.

Відповідно до довідки № 8371/9/13-01-13-04 ГУ ДПС у Львівській області, заборгованість відповідача перед бюджетом становить 982571,39 грн (а.с. 7), з яких: податок на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення № від 30.04.2020 на суму 1060121,70 грн. (залишок несплаченої суми становить 723939,70 грн.); пені в сумі 249631,69 грн; екологічного податку згідно податкової декларації від 10.08.2020 в сумі 350,55 грн.

Разом з тим, в подальшому, у заяві про зменшення позовних вимог, позивач вказав, що сума екологічного податку сплачена відповідачем.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем оскаржено вищезазначене податкове повідомлення-рішення в судовому порядку, та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 380/905/21 визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 30.04.2020 та № від 30.04.2020.

Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі № 380/905/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі № 380/905/21 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ІМВО до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

В подальшому, на виконання ст. 59 Податкового кодексу України позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу форми Ю від 02 червня 2020 року № 93941-5093405-51, однак, вказана вимога залишена без виконання, податковий борг відповідач не погасив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу повинен подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно п. 54.1 ч. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов`язання оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 58.3 ст.58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як передбачено п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 2 червня 2020 року № 93405-51, яку скеровано на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вказане повідомлення відповідач отримав 02.10.2020 (а.с. 13).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторонами у справі доказів оскарження чи скасування зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку суду не надано, а зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

З матеріалів справи видно, що позивачем винесено та надіслано відповідачу податкове повідомлення-рішення від 30.04.2020 № , яке відповідачем отримано 12.05.2020 (а.с. 10 зворот).

Разом з тим як вже було зазначено вище рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 380/905/21 визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 30.04.2020 та № від 30.04.2020.

Проте постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 у справі №380/905/21 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі № 380/905/21 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ІМВО до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено, а тому суд першої інстанції вірно зазначив, що докази скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення в матеріалах справи відсутні.

Щодо нарахуванні пені в розмірі 242251,32 грн, то слід зазначити, що пунктом 129.1 статті 129 ПК України (у редакції, чинній станом на момент нарахування відповідачу пені) встановлено, що нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

А відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за обставин, які склались у даній справі, право на нарахування пені виникло у позивача після проведення перевірки та оформлення її результатів (прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення). Наявність цієї обставини є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені. Тому, нарахування пені повинне відбуватися з урахуванням норми у редакції, яка регулювала вказане питання на момент здійснення нарахування пені (відповідає правовій позиції, яка викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 27 листопада 2018 року у справі № 822/2591/17, від 05 грудня 2019 року у справі № 520/10442/18 та від 11 лютого 2021 року у справі № 825/1198/17).

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом нараховано відповідачу пеню 22.05.2020.

Щодо розміру штрафної санкції, визначеної податковим повідомленням-рішенням № від 30.04.2020, який складає 212024,34 грн, і з яким не погоджується відповідач, то суд першої інстанції вірно зазначив, що дане податкове повідомлення-рішення було предметом судового розгляду в адміністративній справі № 380/905/21, та за результатом судового розгляду таке не скасовано, а відтак розмір штрафної санкції, визначений вказаним ППР, вже перевірений судом.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що контролюючим органом правомірно та в межах повноважень нараховано штрафну санкцію та пеню.

Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено узгоджені суми грошових зобов`язань, тому в силу п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України ці суми набули статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, такі визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у термін).

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2, 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відтак судом першої інстанції підставно задоволено позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "ІМВО" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 380/881/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 06.02.2023