Справа № 460/2879/21
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/2879/21 пров. № А/857/16467/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі №460/2879/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, міського голови Варської міської рад Мензула Олександра Павловича про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Щербаков В.В., час ухвалення 12.44 год, місце ухвалення - м. Рівне, дата складання повного тексту 04.11.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернуся до суду із позовом до Виконавчого комітету Вараської міської ради, міського голови Варської міської ради Мензула Олександра Павловича про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови Вараської міської ради «Про звільнення ОСОБА_1 » від 31.03.2021 №163-ос, поновлення позивача на посаді начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява обґрунтована тим, що на позивача накладено два дисциплінарні стягнення, а саме: 23.02.2021 догана, та 31.03.2021 догана. Стверджує, що жодних дисциплінарних проступків він не вчиняв, а тому у відповідача були відсутні підстави для його звільнення за систематичне не виконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на засадах верховенства права, оскільки ухвалене не відповідно до норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права, не на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з ненаданням мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного позивачем, як учасником справи, з не наведенням мотивів відхилення наданих ним доказів.

Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не дослідив питання щодо систематичності невиконання ним посадових обов`язків, а саме, чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку в минулому, до застосування до нього розпорядженням міського голови Вараської міської ради «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» від 23.02.2021 №55-ос дисциплінарного стягнення, але, за яке розпорядженням міського голови Вараської міської ради «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» від 30.03.2021 №161-ос на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді догани, систематичним невиконанням обов`язків без поважних причин.

Апелянт вказує, що суд факт застосування розпорядженням міського голови Вараської міської ради «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» від 30.03.2021 №161-ос до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани прийняв за факт вчинення дисциплінарного проступку після 23.02.2021р., що не відповідає дійсності.

По суті, незважаючи на те, що під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував розпорядження про звільнення, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та, вирішуючи питання щодо правомірності звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України в аспекті встановлення систематичності невиконання позивачем посадових обов`язків, обмежився констатацією наявності факту притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 30.03.2021р.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повно у обсязі.

Відповідачами подані відзиви на апеляційну скаргу, які по суті є ідентичними, суть яких зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому зсіданні апеляційного розгляду справи представники відповідача проти апеляційної скарги заперечили, зазначили, що вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач в судове засідання не з явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до розпорядження міського голови Кузнецовської міської ради від 07 березня 2017 року № 122-ос «Про призначення на посаду ОСОБА_1 », позивач з 09 березня 2017 року призначений на посаду начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Кузнецовської міської ради, яка на підставі рішення Кузнецовської міської ради від 06 квітня 2017 року № 611 перейменована у «Вараську міську раду», а «Виконавчий комітет Кузнецовської міської ради» - у «Виконавчий комітет Вараської міської ради».

21 січня 2021 року заступник міського голови Вараської міської ради І. Воскобойник звернувся до міського голови Вараської міської ради О. Мензула з доповідною запискою (Вх. № 18/02-336). За змістом доповідної записки І. Воскобойник повідомляв, що до виконавчого комітету Вараської міської ради надійшли звернення від мешканців будинків по АДРЕСА_1 , Перемоги 56/1, Вараш 11, Будівельників 33/1, з питань неналежного опалення їхніх будинків та низької температури в їхніх помешканнях. Факти, викладені у зверненнях, були перевірені фахівцями КМКП та КП «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс».

26 січня 2021 року з метою об`єктивного розгляду фактів, викладених у доповідній записці заступника міського голови від 21 січня 2021 року №18/02-3.36, міським головою Вараської міської ради прийнято розпорядження № 21-ос «Про проведення службового розслідування», яким вирішено, зокрема: утворити комісію з проведення службового розслідування, згідно з додатком; провести службове розслідування з 27 січня по 19 лютого 2021 року стосовного начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради ОСОБА_1 ; підготувати акт за результатами службового розслідування та подати міському голові; відсторонити ОСОБА_1 з 27 січня 2021 року від здійснення повноважень на посаді на період службового розслідування без збереження заробітної плати

02 березня 2021 року Комісією з проведення службового розслідування складений Акт за результатами службового розслідування.

Відповідно до змісту вищевказаного Акту службового розслідування, за результатами службового розслідування та наданими поясненнями і копіями документів, комісія дійшла висновку, що начальником управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради ОСОБА_1 , допущено порушення абзаців 2, 6, 8 статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року №206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2018 року за №990/32442.

Також в Акті службового розслідування вказано, що за результатами службового розслідування Комісія надає міському голові О. Мензулу наступні пропозиції: 1) видати розпорядження міського голови про відібрання письмових пояснень у начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради ОСОБА_1 щодо фактів, викладених у доповідній записці заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 21 січня 2021 року №18/02-3.36; 2) розглянути можливість притягнення начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення абзаців 2, 6, 8 статті 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року №206, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2018 року за №990/32442.

Також 30 березня 2021 року міським головою Вараської міської ради прийняте розпорядження № 161-ос «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення», згідно з пунктом 1 якого ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач не погоджуючись з вказаним вище розпорядженням та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з позовом.

Вищезазначені обставини встановленні рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №460/2880/21, а тому в сили положень ст. 78 КАС доказуванню не підлягають.

Крім того, вищезазначеним рішенням суду від 10 червня 2021 року у справі №460/2880/21 ОСОБА_1 в позові до Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови Вараської міської ради «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» №161-ос від 30.03.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани - відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили 21.10.2021.

Розпорядженням міського голови Вараської міської ради від 31.03.2021 №163-ос ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Вараської міської ради за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.

Не погоджуюсь з таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що зібраними у справі доказами підтверджено наявність у діях позивача ознак порушення трудового законодавства при виконанні ним своїх посадових обов`язків, що у сукупності свідчить про наявність підстав для розірвання трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування урегульовано Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280-97/ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

При вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише за умови, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків його не знято і не погашено.

При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинне бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 9901/743/18 (Провадження № 11-914заі19)

Звільняючи позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, відповідач у наказі від 31.03.2021 року №163-ос зазначив як підставу для звільнення розпорядження міського голови від 30.03.2021 №161-ос «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення».

Судом встановлено, що рішенням суду від 10 червня 2021 року у справі №460/2880/21 ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови Вараської міської ради «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» №161-ос від 30.03.2021, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани - відмовлено повністю.

ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, за який був притягнутий до відповідальності згідно пункту 4.6.1. Положення (розпорядження міського голови від 23.02.2021 року №55-ос).

Відповідно до Акту службового розслідування від 02.03.2021 року, виявлено чергове порушення норми чинного законодавства України Апелянтом.

Таким чином, порушення трудової дисципліни та невиконання трудових обов`язків ОСОБА_1 має всі ознаки систематичності.

Отже, при прийнятті спірного розпорядження міського голови від 31.03.2021 року №163-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » Відновідачем-2 було враховано факт притягнення Апелянта до дисциплінарної відповідальності на підставі розпорядження міського голови від 23.02.2021 року №55-ос, а саме - оголошення йому догани.

На момент звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва Виконавчого комітету Вараської міської ради дисциплінарне стягнення не втратило юридичної сили за давністю та не було знято достроково.

З моменту виявлення останнього порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 пройшло менше місяця. Факт порушення вчергове норм чинного законодавства встановлено 02.03.2021 року, а звільнено ОСОБА_1 - 31.03.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до п.20 ч.4 ст.42 цього ж Закону сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч.8 ст.59 Закону сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно до п.10 ч.4 ст.42 Закону міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Відповідно до пункту 1.3. Посадової інструкції начальник управління призначається на посаду та звільняється з посади міським головою згідно із чинним законодавством України. Аналогічна норма міститься у Положенні (п.1.7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що розпорядження міського голови Варської міської ради «Про звільнення ОСОБА_1 » від 31.03.2021 №163-ос відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачами на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржуване розпорядження є протиправним, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання його протиправним та скасування не вбачається.

Таким чином, урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зібраними у справі доказами підтверджено наявність у діях позивача ознак порушення трудового законодавства при виконанні ним своїх посадових обов`язків, що у сукупності свідчить про наявність підстав для розірвання трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Крім цього, в межах встановлених обставин встановлено дотримання відповідачем процедури звільнення позивача, тому як наслідок позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі №460/2879/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
У зв`язку із перебуванням судді Матковської З.М. та Кузьмича С.М. в період з 02.02.2023 по 03.02.2023 включно у щорічній відпустці, повний текст постанови складено 06.02.2023.