Справа № 2а/1570/2044/2011
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/2044/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року колегія суддів Одеського окружного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів Корой С.М., Левчук О.А.,

при секретарі - Пальоной І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси, про скасування наказу про звільнення від 23.02.2011 року №253-О, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа Державне казначейство України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації України (далі ДПА) та Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси (далі ДПІ) мотивуючи свої вимоги тим, що він з червня 2010 року працював у ДПІ на посаді начальника інспекції. Наказом ДПА від 23.02.2011 року №253-О він був звільнений з 23.02.2011 року з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин службових обов`язків відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. На підставі зазначеного наказу, першим заступником начальника ДПІ прийнято наказ від 23.02.2011 року №16-О, який доведено до відома працівників ДПІ про його звільнення. Позивач вважає спірний наказ від 23.02.2011 року №253-О незаконним, оскільки з 22.02.2011 року по 26.02.2011 року він знаходився на лікарняному, про що повідомляв керівництво, і в цей період відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України він не міг бути звільнений. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому позивач просив скасувати наказ ДПА 23.02.2011 року №253-О про його звільнення з посади начальника державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси, поновити його на посаді начальника інспекції, стягнути з ДПІ на його користь середньомісячну заробітну плату за вимушений прогул у розмірі 900 грн.. Крім цього, позивач просив стягнути з ДПА заподіяну незаконним звільненням моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн..

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові (т.1 а.с. 4-6).

Представники ДПА та ДПІ в судову засіданні заперечували проти позову посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (т.1 а.с.38-51, т.2 а.с.75-76, 126-135).

Представник ДКУ в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно. Причини не явки суду не повідомив.

З урахуванням думки з`явившихся учасників процесу, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність представника третьої особи ДКУ.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши справу у межах заявлених вимог та на підставі представлених сторонами доказів, суд встановив, що ОСОБА_1 працював у податкових органах, а з червня 2010 на посаді начальника ДПІ.

В період з 10.01.2011 року по 14.01.2011 року ДПА в Одеській області була проведена перевірка ДПІ з питань дотримання посадовими особами інспекції вимог чинного законодавства України при відпрацюванні підприємств з ознаками ризику ПП «Котедж-Еврострой», ТОВ «Всюдибуд`та ПП «Аскат», за результатами якої було складено акт №1/14-0113 «Про результати перевірки ДПІ у Київському районі м.Одеси»(т.2 а.с.24-43).

На підставі цього акту та встановлених вказаною перевіркою фактів невиконання позивачем своїх службових обов`язків, управлінням відомчого контролю ДПА в Одеській області на ім`я голови ДПА в Одеській області складено доповідну записку від 20.01.2011 року №12/14-0110 «Про результати перевірки ДПІ у Київському районі м.Одеси`в якій, крім іншого, зазначено, що за неналежну організацію роботи ОСОБА_1 заслуговує на звільнення з займаної посади (т.2 а.с.1-11).

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана, або звільнення.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

У зв`язку з виявленими в ході перевірки порушеннями службової дисципліни позивачу було запропоновано надати письмові пояснення згідно з вказаною нормою, але ОСОБА_1 від надання таких пояснень відмовився, про що було складено акт від 17.02.2011 року (т.2 а.с.44).

Згідно ст.13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби зобов`язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

За невиконання або неналежне виконання посадовими особами органів державної податкової служби своїх обов`язків вони притягаються до дисциплінарної, адміністративної, кримінальної та матеріальної відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

25.01.2011 року головою ДПА в Одеській області було складено подання щодо звільнення з займаної посади начальника ДПІ ОСОБА_1 , яке було погоджено з головою Київської райадміністрації м.Одеси (т.1 а.с.205-208, 209, 210).

Наказом Голови ДПА від 23.02.2011р. за №253-О позивач був звільнений з 23.02.2011 року з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин службових обов`язків відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.8-10, 200-202).

На виконання цього наказу першим заступником начальника ДПІ прийнято наказ від 23.02.2011 року №16-О про доведення до відома працівників ДПІ у Київському районі м.Одеси наказу ДПА від 23.02.2011 року №253-О про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади (т.1 а.с.11).

При цьому підстави звільнення позивача, а саме систематичне невиконання без поважних причин службових обов`язків, в ході розгляду справи ним не оспорювалися.

Крім цього, систематичність не виконання ОСОБА_1 без поважних причин службових обов`язків підтверджується наданими відповідачами доказами, а саме: наказами від 21.10.2010 року «Про підсумки роботи органів ДПС за січень-вересень і вересень 2010 року та заходи із забезпечення надходження платежів до бюджетів усіх рівнів у 2010 році`та від 17.12.2010 року №958 «Про підсумки роботи органів ДПС за січень-листопад 2010 року і листопад зокрема та заходи із забезпечення надходження платежів до бюджетів усіх рівнів у 2010 році»(т.1 а.с.110-151, 152-178).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що дії та рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку про те, що приймаючи спірний наказ від 23 лютого 2011 року №253-О про звільнення з посади начальника ДПІ ОСОБА_1 , відповідач ДПА України діяв на підставі Конституції та законів України, обґрунтовано, з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття цього наказу, з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття цього наказу, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування спірного наказу та поновлення його на займаній до звільнення посаді є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи позивача про те, що він був звільнений в період його тимчасової непрацездатності в порушення вимог ч.4 ст.40 КЗпП України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Так, на підтвердження вказаних доводів позивачем було надано суду листок непрацездатності серії АВД №805361, відкритий 22.02.2011 року (т.1 а.с.12).

Разом з тим, в ході розгляду було безперечно встановлено, що 22.02.2011 року ОСОБА_1 знаходився на робочому місці та виконував свої службові обов`язки в повному обсязі.

Крім цього, 23.02.2011 року позивач також знаходився на робочому місті та виконував свої службові обов`язки з 9.00 год. і приблизно до 11.00 год., після чого повідомив про виїзд до ДПА в Одеській області, але до ДПА в Одеській області в той день так і не з`явився.

Вказане підтверджується складеними відповідними актами, поясненнями працівників ДПІ, табелем обліку робочого часу, звітами про кількість працівників, що знаходяться у відпустках та на лікарняному від 22.02.2011 року, підписаний самим ОСОБА_1 , та від 23.02.2011 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та іншими матеріалами справи (т.1 а.с. 179-187, 189-190, 192-194, т.2 а.с.137-141).

Таким чином в ході розгляду справи було безперечно встановлено, що як 22.02.2011 року, тобто в день відкриття лікарняного, так і 23.02.2011 року, в день видання наказу про звільнення, позивач був працездатним та виконував свої службові обов`язки, у зв`язку з чим на думку суду спірний наказ ДПА від 23.02.2011р. за №253-О був виданий без порушення вимог ч.4 ст.40 КЗпП України.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що 23.02.2011 року він повідомляв кадрову службу ДПІ про свою хворобу, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, про свою хворобу він повідомив в телефонному режимі начальника відділу персоналу ДПІ ОСОБА_4 23.02.2011 року о 16.10 год., в той час як на цей момент спірний наказ ДПА про його звільнення було вже видано та о 16.30 год. того ж дня було доставлено до ДПІ для ознайомлення позивачу, що підтверджується письмовими поясненнями працівників ДПІ та складеними актами (т.1 а.с.186, 188).

При цьому суд враховує, що оригінал вказаного листка непрацездатності від 22.02.2011 року і на момент розгляду справи не було передано позивачем а ні в ДПІ, а ні в ДПА, що не оспорював в судовому засіданні представник позивача.

З урахуванням висновків суду щодо необґрунтованості вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про його звільнення та поновлення його на посаді, суд вважає також безпідставними вимоги позивача про стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування цієї шкоди є похідними від інших вимог, які визнані судом необґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Суд, відповідно до ст.86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивачем не було надано суду заслуговуючих на увагу доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених ним вимог, а відповідачі довели суду ті обставини, на які вони посилалися в обґрунтування своїх заперечень проти позову та правомірності звільнення позивача.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.19 Конституцією України, Кодексом законів про працю в Україні, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 128, 159-164 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси, про скасування наказу про звільнення від 23.02.2011 року №253-О, поновлення на посаді, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, третя особа Державне казначейство України, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г. Федусик

судді С.М.Корой

О.А.Левчук

01 листопада 2011 року