Справа № 580/3454/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3454/22 Головуючий у 1 інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної військової адміністрації, третя особа - Головне управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаської обласної військової адміністрації (далі - Черкаська ОВА), третя особа - Головне управління Національної поліції в Черкаській області (далі - ГУНП в Черкаській області), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.2 Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 05.03.2022 №1 в частині здійснення примусового вилучення автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 з подальшою його передачею Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Черкаської обласної військової адміністрації - суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 шкоду заподіяну його протиправним рішенням в сумі 240350 грн.

- стягнути з Черкаської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що головним акцентом обгрунтування позовних вимог не є оскарження недотримання процедури, а доведення застосування відповідачем неправомірного механізму позбавлення права власності позивача. Також, апелянт вказує, що Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» розрізняє правовий механізм примусового позбавлення права власності, зокрема, відчуження передбачає позбавлення права приватної або комунальної власності та перехід такого права у власність держави за умови відшкодування його вартості, в той же час, процедура вилучення майна стосується тільки державних підприємств, господарських об`єднань та без подальшого відшкодування його вартості. Таким чином, апелянт вважає, що позивача в незаконний спосіб позбавлено права власності.

03 січня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Також, 11 січня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Черкаської обласної військової адміністрації надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

13 січня 2023 року та 17 січня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Степаненка Олександра Михайловича надійшли заяви, в яких просив розгляд апеляційної скарги без участі позивача та її представника.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіс «ЕаsуСоn».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року клопотання Головного управління Національної поліції в Черкаській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 належить автомобіль Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_4 VIN: НОМЕР_2 .

24.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 (справа №757/18529/21-к), вказаний автомобіль був вилучений та зберігався спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Черкаській області, що не заперечується позивачем.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 12.08.2022р. №573/2022.

04.03.2022 року розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації №97 утворено робочу групу з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із виконанням заходів правового режиму воєнного стану та затверджено її склад. Відповідно до п. 2 вказаного розпорядження, основним завданням робочої групи є прийняття рішення щодо передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану чи надзвичайного стану, що оформляється протоколом.

04.03.2022 року до голови робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із виконанням заходів правового режиму воєнного стану -начальника Черкаського обласного штабу оборони надійшло клопотання Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 04.03.2022 № 1596/01/26 щодо необхідності у забезпеченні транспортними засобами у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану.

За результатами розгляду листа від 04.03.2022 № 1596/01/26, робочою групою у зв`язку із введенням військового стану на території України, з метою відсічі агресії Російської Федерації, а також для сприяння та посилення діяльності правоохоронних органів у забезпеченні правопорядку на території Черкаської області, прийнято рішення, оформлене Протоколом оперативної наради робочої групи № 1 від 05.03.2022 (далі - протокол № 1) щодо здійснення примусового вилучення ряду автомобілів, зокрема, транспортного засобу Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_5 , на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Пунктом 1.3. Протоколу № 1 ухвалено вилучення майна робочій групі здійснювати шляхом складання акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт), відповідного зразка, затвердженого Кабінетом Міністрів України (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №988). Акт складати в двох оригінальних примірниках: 1 - робочій групі, 2 - органу, якому передається транспортний засіб.

Пунтом 1.4. Протоколу № 1 наказано акти складати на підставі висновків експертних досліджень Черкаського НДЕКЦ МВС, примірники яких долучати до актів.

Пунктом 1.5. Протоколу № 1 передбачено обов`язок щодо подання протокольного рішення на погодження Черкаській обласній військовій адміністрації, відповідно до вимог пункту 3 розпорядження Черкаської ОВА від 04.03.2022 № 97.

Відповідно до листа Черкаської обласної військової адміністрації від 05.03.2022 № 01/01-39/1536, головою Черкаської ОВА погоджено протокольне рішення від 05.03.2022 № 1.

07 березня 2022 року судовим експертом Черкаського НДЕКЦ МВС України Науменком В.С. проведено експертне дослідження транспортного засобу Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_5 , за результатами оцінки складено висновок експертного дослідження № ЕД-19/24-22/2030-АВ.

Не погоджуючись із рішенням, що оформлене протоколом оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 05.03.2022 №1 в частині здійснення примусового вилучення автомобіля, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указом Президента України від 18.04.2022 № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

При цьому, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 16.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 18.11.2022 № 2783-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі - Закон № 389-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону № 389-VІІІ, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI (далі - Закон № 4765-VI, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 4765-VI, вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 4765-VI, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Статтею 5 Закону № 4765-VI передбачено, що примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану (далі - військове командування, орган, на який покладено здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану).

Згідно приписів статті 7 Закону № 4765-VI, про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі.

У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

З аналізу викладених норм чинного законодавства вбачається, що відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування разом із військовими адміністраціями.

Тобто, обласні військові адміністрації і військові частини є тими суб`єктами, що визначають потреби держави в умовах правового режиму воєнного стану, відтак уповноважені вирішувати питання передачі майна на потреби Збройних Силу України та наділені повноваженнями щодо відчуження майна.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій» утворено Черкаську обласну військову адміністрацію.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Черкаської обласної військової адміністрації № 97 від 04.03.2022 року відповідно до Законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 № 998 «Деякі питання здійснення повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» утворено робочу групу з питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану (далі робоча група) та затверджено її склад за посадами, що додається (а.с. 34-35).

Пунктом 2 вищевказаного розпорядження установлено, що основним завданням робочої групи є прийняття рішення щодо передачі, примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, яке оформляється протоколом.

Відповідно до пункту 1.2 Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із виконанням заходів правового режиму та воєнного стану від 05 березня 2022 року №1, відповідно до вказаного в додатку №1 до клопотання ГУНП в Черкаській області від 04.03.2022 №1596/01/26 майна (транспортних засобів) робочій групі здійснити примусове вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану з подальшою його передачею відповідно до наступного розподілу, зокрема Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Пунктом 1.3 цього Протоколу визначено, що вилучення майна робочій групі здійснювати шляхом складання акту про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт), відповідного зразка, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.4 Протоколу від 05 березня 2022 року №1, акти складати на підставі висновків експертних досліджень Черкаського НДЕКЦ МВС, в яких зазначена вартість вилученого майна. Примірники вказаних висновків експертних досліджень долучати до актів.

Пунктом 1.6 Протоколу від 05 березня 2022 року №1 визначено дане протокольне рішення подати на погодження Черкаській обласній військовій адміністрації, відповідно до вимог пункту 3 розпорядження Черкаської OB А від 04.03.2022 № 97.

У відповідності до відомостей, зазначених в Акті про примусове відчуження або вилучення майна від 07.03.2022 №14/01-13-13-05, робочою групою здійснено примусове вилучення транспортного засобу - легкового автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_5 на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області (а.с. 23-25).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання процедури прийняття спірного рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, головним акцентом обгрунтування позовних вимог не є оскарження недотримання процедури, а доведення застосування відповідачем неправомірного механізму позбавлення права власності позивача.

При цьому, як вірно вказує апелянт, Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» розрізняє правовий механізм примусового позбавлення права власності, зокрема, відчуження передбачає позбавлення права приватної або комунальної власності та перехід такого права у власність держави за умови відшкодування його вартості, в той же час, процедура вилучення майна стосується тільки державних підприємств, господарських об`єднань та без подальшого відшкодування його вартості.

Отже, примусове вилучення майна, в силу положень Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» не може застосовуватися до майна, що перебуває у приватній або комунальній власності.

Однак, як вбачається з Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із виконанням заходів правового режиму та воєнного стану від 05 березня 2022 року №1 та Акту про примусове відчуження або вилучення майна від 07.03.2022 №14/01-13-13-05, легковий автомобіль Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_5 було примусово вилучено відповідачем, а не здійснено примусове відчуження.

Посилання суду першої інстанції на пояснення представника відповідача, надані у судовому засіданні про те, що зазначення терміну у протоколі та акті «вилучення транспортного засобу» є опискою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, матеріали справи не містять та не надано суду апеляційної інстанції будь-яких доказів цього, зокрема, виправлення даної описки.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати пункт 1.2 Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 05 березня 2022 року №1 в частині здійснення примусового вилучення автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 з подальшою його передачею Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Черкаської обласної військової адміністрації - суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 шкоди заподіяної протиправним рішенням в сумі 240350 грн., слід зазначити наступне.

Так, позивачем не надано суду доказів того, що транспортний засіб експлуатувався сторонніми особами, а його первісний стан, який існував до вилучення, поновити не можливо. Відсутні посилання на будь-які пошкодження чи несправності транспортного засобу, які з`явилися після його примусового відчуження на користь Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Позивачем не зазначено, яку саме шкоду заподіяно позивачу рішенням відповідача, оформлене протоколом № 1.

Крім того, відповідно до протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 27.06.2022 №178 транспортний засіб Nissan Juke, д.н.з. НОМЕР_5 повернутий на спеціальний майданчик Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що був вилучений та зберігався на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Черкаській області на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2021 (справа №757/18529/21-к).

В судовому засіданні представник третьої особи - Головного управління Національної поліції в Черкаській області підтвердив, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції автомобіль знаходиться на спеціальному майданчику Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Беручи до уваги викладене, враховуючи визнання судом протиправним та скасування пункту 1.2 Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 05 березня 2022 року №1 в частині здійснення примусового вилучення автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 з подальшою його передачею Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заподіяної шкоди.

Щодо стягнення з Черкаської обласної військової адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., слід зазначити наступне.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 140/2131/19 зазначив наступне: «...Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу заявником надано:

- копію Договору про надання правової допомоги від 16.07.2021 №1313 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Степаненком О.М.;

- Додаткову угоду №1313/1 від 03.08.2022 до договору про надання правової допомоги нього, згідно з якою визначено, що «Вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги Клієнту щодо звернення до суду з цим позовом 10000 грн;

- Детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.08.2022, здійснений адвокатом Степаненком О.М. на виконання умов Додаткової угоди №131/1 від 03.08.2022;

- копію меморіального ордеру №@2РL315992 від 05.08.2022 на отримання гонорару в сумі 10 000 грн.;

- акт виконаних робіт від 05.08.2022.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг) від 03.08.2022, адвокатом було виконано наступні роботи (надано послуги):

1. Особиста співбесіда з клієнтом, з`ясування обставин правовідносин, надання попепердньої усної консультації, обмін документами з замовником, складання договору про надання правової допомоги - 2 год.;

2. Складання адвокатського запиту на адресу ГУНП в Черкаській області від 15.03.2022 отримання та опрацювання інформації, отриманої у відповіді на адвокатський запит - 1 год.;

3. Складання адвокатського запиту на адресу ГУНП в Черкаській області від 07.04.2022 отримання та опрацювання інформації, отриманої у відповіді на адвокатський запит - 2 год.;

4. Складання адвокатського запиту на адресу Черкаської обласної військової адміністрації від 18.06.2022 отримання та опрацювання інформації, отриманої у відповіді на адвокатський запит - 3 год.;

5. Опрацювання матеріалів, опрацювання нормативного обгрунтування встановлених обставин, складання позовної заяви, виготовлення додатків - 8 год.

В силу вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною.

В силу вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».

Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною; позовні вимоги задоволено частково.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, колегія суддів вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 5 000,00 грн.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1.2 Протоколу оперативної наради робочої групи з розгляду питань примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану від 05 березня 2022 року №1 в частині здійснення примусового вилучення автомобіля Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 з подальшою його передачею Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Черкаської обласної військової адміністрації (18001, м.Черкаси, бульвар Шевченка, 185, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2023 р.