Справа № 640/12824/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком з 16.09.2020 року.

Згідно матеріалів справи та наданих довідок страховий стаж, який дає право на призначення позивачеві пенсії за віком, становить 35 років 3 місяці 5 днів.

Вважаючи, що в період з 17.11.2009 року по 16.09.2020 року пенсія нарахована без урахування кратності стажу, позивач 26.10.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, в якій просила здійснити перерахунок стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 05.11.2020 року №25404-27948/К-02/8-2600/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу повідомлено, що до 01.01.2004 року, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділення) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховуються до стажу у подвійному розмірі. Також позивача повідомлено, що починаючи з 01.01.2004 року законодавством не встановлено пільг щодо обчислення страхового стажу, а тому періоди роботи після 01.04.2004 року зараховуються до страхового стажу лише в одинарному розмірі.

Позивач, не погоджуючись із відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно з положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного лікаря Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 від 17.11.2009 року №523-к «Про прийняття на роботу» позивач прийнята на посаду молодшої медичної сестри прибиральниці палатної відділення інфекційно-боксоване.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 31.01.2020 року №167 «Про затвердження передавального акта Київської міської дитячої клінічної лікарні №1», перейменовано Київську міську дитячу лікарню №1 в Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» виконавчого органу Київської міської ради (Київська обласна державна адміністрація), на виконання чого прийнято наказ від 03.02.2020 року №01-02/19-а «Про перейменування лікарні».

Позивач працює у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1», що підтверджується трудовою книжкою та довідкою КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 07.08.2020 року №01-04/870, у періоди:

з 17.11.2009 року по 31.01.2014 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення;

з 01.02.2014 року по 31.01.2015 року на посаді молодшої медичної сестри палатної по догляду за дітьми хворими на ВІЛ, СНІД інфекційно-боксованого відділення;

з 01.02.2015 року по 31.01.2017 року на посаді молодшої сестри санітарки прибиральниці палатної інфекційно-боксованого відділення;

з 01.02.2017 року по 31.01.2018 року на посаді молодшої медичної сестри палатної по догляду за дітьми хворими на ВІЛ, СНІД інфекційно-боксованого відділення;

з 01.02.2018 року по 31.01.2020 року на посаді молодшої медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення;

з 01.02.2020 року та станом на момент видання довідки №01-04/870 на посаді молодшої медичної сестри палатної по догляду за дітьми хворими на ВІЛ, СНІД інфекційно-боксованого відділення.

Факт роботи позивача у вищезазначені періоди на вказаних посадах не заперечується відповідачем.

За приписами пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (із змінами, внесеними згідно з поставою Кабінету Міністрів України №741 від 05.10.2016 року) (далі - Постанова №442) відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівників інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць. Результати атестації використовуються підприємствами й організаціями також для здійснення пільг й компенсацій, передбачених чинним законодавством.

Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою №442 (далі по тексту - Порядок) встановлено, що атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказами по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років (пункти 2, 3 Порядку).

Згідно з пунктом 6 Порядку атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складення переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

В матеріалах справи містяться накази головного лікаря Міської дитячої клінічної лікарні №1 Кожара Ю.О. «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення» від 03.12.2009 року №152, від 01.12.2014 року №01-02/139 та наказ головного лікаря Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 Кожара Ю.О. «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення» 24.02.2020 року №01-02/30, на підставі яких створювались комісії по проведенню атестації робочих місць за умовами праці, згідно чинного законодавства, для підтвердження права на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове забезпечення.

Наказами головного лікаря Кожара Ю. О. «Про результати роботи комісії по проведенню атестації робочих місць» від 19.02.2010 року №61, 11.03.2015 року №01-02/55, 17.03.2020 року №01-02/39, які містяться у справі, затверджено Переліки робочих місць, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації, в тому числі на пільгове пенсійне забезпечення, передбачені законодавством, до якого включені за списком №2, зокрема, працівники інфекційно-боксованого відділення за такими найменуваннями посад, професій: старша сестра медична; сестра медична палатна; сестра медична палатна по догляду за дітьми хворими на ВІЛ/СНІД; сестра медична маніпуляційна; молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця палатна); молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця палатна для дітей, хворих на ВІЛ/СНІД); молодша медична сестра (санітарка-буфетниця); сестра господиня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі по тексту - Постанова №461).

Розділом XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» списку 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою №461 визначені посади працівників, які безпосередньо обслуговують хворих, зокрема до них віднесено: у туберкульозних відділеннях та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині внесені до розділу.

Відповідачем у даній справі лише заперечується наявність правових підстав для зарахування пільгового стажу позивача у подвійному розмірі з 01.04.2004 року з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно статті 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Щодо зазначеного колегія суддів зауважує на такому.

За змістом пункту 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Суд акцентує увагу, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Водночас, положеннями пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугою років.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 року у справі №689/872/17.

Отже, враховуючи зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.