Справа № 280/5959/22
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2023 року (об 11 год. 10 хв.)Справа № 280/5959/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

представника позивача Моісеєнко Д.Ю.,

представника відповідача Стрельченка С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач ), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 10.09.2022 №179 «Про накладення дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину премії за вересень 2022 року.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що відповідно до обставин справи підставою для застосування до ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є невиконання ним розпорядження начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 від 08.09.2022 №3174. Стверджує, що позивачу до 08.10.2022 взагалі не був відомий зміст вказаного розпорядження від 08.09.2022 №3174, вимоги якi ставилися до виконання цим розпорядженням, коло посадових осіб, якi повинні були його виконувати, термінів його виконання тощо. Зауважує, що із вказаним розпорядженням позивача жодна військова посадова особа не ознайомлювала, а під час прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_3 взагалі не опитували про обставини вчинення дисциплінарного проступку, ступінь його вини не з`ясовувалася. Між тим, вказує, що як з`ясовано під час підготовки вказаного позову відповідач не проводив службове розслідування щодо встановлення наявності підстав притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, натомість притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності військова частина обмежилась лише констатацією факту невиконання розпорядження, взагалі без з`ясування будь-яких обставин, що стосуються виконання вказаного організаційно-розпорядчого документу. З огляду па викладене, вважає, о дисциплінарне стягнення на позивача було накладено за відсутності жодних підстав, з порушенням принципів обґрунтованості, неупередженості, прав особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.09.2022 №179 про притягнення майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» підлягає скасуванню. Оскільки ОСОБА_4 зменшено премію на 20% від встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2022 року, саме на підставі висновків відповідача про допущення позивачем правопорушення та як наслідок накладення дисциплінарного стягнення, на думку позивача, наявні підстави для виплати позивачу недоплаченої частини премії за вересень 2022 року.

Ухвалою суду від 21.10.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання на 17 листопада 2022 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 14 листопада 2022 року надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №43585), у якому зауважує, що відповідно до розпорядження начальника штабу - першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.09.2022 №3174 (додаток 1) майору ОСОБА_1 , начальнику зв`язку штабу - начальнику відділення зв`язку та інформаційних систем штабу, було визначено завдання о 21:00 08.09.2022 забезпечити вiдео-конференцiйний зв`язок командира військової частини із підлеглими посадовими особами, проте станом на 21:00 08.09.2022 позивач вищевказане розпорядження не виконав, чим вчинив дисциплінарне правопорушення. Наголошує, що службове розслідування не призначалось, так як уточнення причин та умов, що сприяли невиконанню у встановлений строк розпорядження начальника штабу не вплинули б на прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення (командир військової частини не має обов`язку згідно з чинним законодавством в усіх випадках призначати службові розслідування, тим паче у випадках, коли вина i обставини порушення не потребують доказуванню. У зв`язку із вищевикладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

17 листопада 2022 року судове засідання по справі не відбулося в зв`вязку з перебуванням судді ОСОБА_5 на навчальній відпустці на підставі наказу від 24.10.2022 №142 «Про надання навчальних відпусток». Розгляд справи призначено на 17 січня 2023 року.

17 січня 2023 року судове засідання по справі відкладено на 26 січня 2023 року.

В судовому засіданні, призначеному на 26 січня 2023 року, судом допитаний свідок капітан ОСОБА_6 - начальника групи по роботі з добровольчими формуваннями ВЧ НОМЕР_1 , який станом на 08.09.2022 перебував на посаді оперативного чергового командного пункту штабу ВЧ НОМЕР_1 , та безпосередньо є свідком того що ОСОБА_1 у вересні 2022 року не забезпечив проведення відео конференції, не підключив всіх до відео конференції. Він особисто його викликав по телефону в зв`язку з невиконанням розпорядження начальника штабу - першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.09.2022 № 3174 до командира частини.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, із підстав викладених у відзиві, долученому до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.03.2022 №10 капітана ОСОБА_3 призначено до складу НОМЕР_3 окремої бригади Територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаду начальника зв`язку - начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу, ВОС 1210003.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.09.2022 № 179 позивачу за низьку виконавчу дисципліну та порушення вимог cт. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 16, 37, 82, 83, 84, 91 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі (п. б) ст.48, ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України оголошено сувору догану (п. l Наказу). Крім того, п. 4 вказаного Наказу вирішено начальнику відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 доручено відповідно до вимог п. 4 розділу ХVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, включити в проект наказу про преміювання за вересень 2022 року у розмірі 80% встановленого розміру щомісячної премії за тарифним розрядом. З вказаним наказом позивач ознайомлений під підпис 11.09.2022 об 11:10.

Листом від 06.10.2022 №3451 на адвокатський запит представника позивача ВЧ НОМЕР_1 повідомила, що відповідно до розпорядження начальника штабу - першого заступника командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.09.2022 №3174 (додаток 1) майору ОСОБА_1 було визначено завдання о 21:00 08.09.2022 забезпечити вiдео-конференцiйний зв`язок командира військової частини із підлеглими посадовими особами, проте станом на 21:00 08.09.2022 позивач вищевказане розпорядження не виконав, чим вчинив дисциплінарне правопорушення. Наголошує, що службове розслідування не призначалось, так як уточнення причин та умов, що сприяли невиконанню у встановлений строк розпорядження начальника штабу не вплинули б на прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення (командир військової частини не має обов`язку згідно з чинним законодавством в усіх випадках призначати службові розслідування, тим паче у випадках, коли вина i обставини порушення не потребують доказуванню).

Не погодившись з правомірністю прийняття наказу, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворо догани та зменшено премію на 20% від встановленого розміру щомісячної премії за вересень 2022 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року N551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З визначенням, наведеним у статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з пунктом 2 статті 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан військової дисципліни у військовій частині відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

У силу частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до дисциплінарної відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

За приписами частини 1 статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до частини 1 статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Стаття 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, які дисциплінарні стягнення можуть бути накладені на військовослужбовця, зокрема пунктом «в» даної статті 48 визначено, що одним із дисциплінарних стягнень, накладених на військовослужбовця, в тому числі й на позивача, може бути «сувора догана».

Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту (стаття 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Згідно з статтями 84, 86, 87 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Відповідно до пункту 1 розділу I Порядку №608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів). Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Так, у пункті 1 розділу II Порядку №608 визначені випадки, у яких службове розслідування може призначатися.

Згідно з пунктом 2 розділу II Порядку №608 службове розслідування не призначається:

у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;

якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду..

Таким чином, за буквальним змістом стаття 84 Дисциплінарного статуту, пункти 1, 2 розділу II Порядку №608 не містять обов`язку відповідача в усіх випадках призначати службові розслідування, а для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, при цьому, вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення, та стаття 45 Статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.

Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення, викладений Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Відтак, доводи позивача про те, що відповідачем оскаржуваний наказ прийнятий без врахування характеру та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, та тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби, суд не приймає до уваги.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої безпеки, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут).

Відповідно до статі 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Судом встановлено, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є невиконання ним розпорядження начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 від 08.09.2022 №3174, яким майору ОСОБА_1 , начальнику зв`язку штабу - начальнику відділення зв`язку та інформаційних систем штабу, було визначено завдання о 21:00 08.09.2022 забезпечити вiдео-конференцiйний зв`язок командира військової частини із підлеглими посадовими особами, проте оскільки станом на 21:00 08.09.2022 позивач вищевказане розпорядження не виконав, чим вчинив дисциплінарне правопорушення.

Щодо твердження представника позивача, що ОСОБА_1 до 08.10.2022 взагалі не був відомий зміст вказаного розпорядження, вимоги якi ставилися до виконання цим розпорядженням, коло посадових осіб, якi повинні були його виконувати, термінів його виконання тощо, суд виходить з такого.

За правилами статті 37 цього Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Згідно зі статтями 82-84, 91 Статуту начальник служби бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Начальник служби бригади зобов`язаний:

знати вимоги статутів, наказів, порадників та інструкцій щодо організації керівництва службою, додержуватися їх у службовій діяльності;

брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки та організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності;

керувати діяльністю служби і бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів, підтримувати в них внутрішній порядок;

знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу служби і безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, проводити з ними індивідуально-виховну роботу;

проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу та підрозділами бригади зі своєї спеціальності, здійснювати заходи щодо підготовки відповідних класних спеціалістів;

вживати заходів щодо охорони державної таємниці;

знати наявність і стан, а також будову і правила експлуатації (використання) озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби; своєчасно проводити заходи щодо метрологічного забезпечення озброєння, бойової та іншої техніки, обладнання та майна служби і підпорядкованих підрозділів; здійснювати контроль та вживати заходів для забезпечення надійної охорони підпорядкованого складу, а також озброєння і техніки підпорядкованого підрозділу;

стежити за справністю озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби в підрозділах бригади і на підпорядкованому складі, організовувати їх правильну експлуатацію (використання) та забезпечувати при цьому виконання вимог безпеки;

здійснювати контроль за ощадливим витрачанням і правильністю використання пального та мастильних матеріалів в озброєнні, бойовій та іншій техніці служби;

вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів;

своєчасно подавати заявки на озброєння, бойову та іншу техніку і матеріальні засоби для своєї служби, здійснювати їх одержання, зберігання, видачу в підрозділи і своєчасно поновлювати (освіжати) непорушний запас;

організовувати ремонт озброєння, бойової та іншої техніки (майна) зі своєї служби в бригаді, контролювати якість і терміни його проведення, своєчасно забезпечувати здавання в ремонт озброєння, бойової та іншої техніки (майна), які не можуть бути відремонтовані своїми силами;

брати участь у розробленні планів проведення паркового і парко-господарського днів;

оглядати озброєння, бойову та іншу техніку служби, що надходять у бригаду та відправляються з бригади;

вживати заходів для запобігання надзвичайним подіям під час експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки і використання матеріальних засобів зі своєї служби, виявляти причини цих подій і забезпечувати їх усунення;

здійснювати контроль за виконанням вимог пожежної безпеки в підпорядкованих підрозділах і службі, а також заходи щодо охорони довкілля;

перевіряти несення бойового чергування і служби добовим нарядом згідно з графіком, затвердженим командиром бригади;

керувати роботами з обладнання навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Начальник служби бригади за спеціальністю має право:

давати командирам підрозділів вказівки і рекомендації з бойової підготовки особового складу та експлуатації (використання) і обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів;

проводити раптові перевірки наявності і стану озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів зі своєї спеціальності;

припиняти експлуатацію озброєння, бойової та іншої техніки у разі виявлення недоліків, які можуть призвести до аварій, поломок або виведення їх із ладу, а також у разі невиконання вимог безпеки.

Про всі виявлені недоліки і вжиті для їх усунення заходи начальник служби зобов`язаний письмово доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Начальник зв`язку бригади підпорядковується начальникові штабу бригади і є прямим начальником особового складу підрозділу зв`язку бригади.

На доповнення вимог, викладених у статтях 82-84, начальник зв`язку бригади зобов`язаний:

забезпечувати своєчасну організацію та підтримання безперервного зв`язку в бригаді;

розробляти документи, що стосуються зв`язку, контролювати суворе виконання особовим складом підрозділів зв`язку бригади вимог щодо прихованого управління військами та убезпечення роботи на засобах зв`язку;

організовувати відправку з бригади та доставку в бригаду і підрозділи поштових відправлень та друкованих періодичних видань;

перевіряти не рідше ніж один раз на три місяці наявність і технічний стан засобів зв`язку та автоматизованої системи управління в підрозділах і на складі бригади.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржений наказ є правомірним, оскільки позивача у відповідності до законодавства притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок, вчинення якого доведено належним чином.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У силу частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.02.2023.

Суддя І.В. Батрак