Справа № 620/8462/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/8462/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови позивачу в зарахуванні до загального страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком, періодів роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984, з 02.08.1988 по 31.12.1997, з 14.03.1978 по 21.04.1978, з 10.04.1980 по 14.11.1980 і періоду строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982 та в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 22 листопада 2022 року про відмову позивачу в призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії за віком, періоди роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984, з 02.08.1988 по 31.12.1997, з 14.03.1978 по 21.04.1978, з 10.04.1980 по 14.11.1980 і період строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982, що з урахуванням наявного страхового стажу, який визнається відповідачем - 14 років 03 місяці 18 днів, у загальній тривалості складає 28 років 01 місяць 06 днів та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійним органом протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу спірні періоди роботи, оскільки набутий позивачем стаж до 01.01.2004 підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію. Також зазначає, що при прийнятті оскаржуваного Рішення відповідачем протиправно не було враховано період проходження ним строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача засвідчені належним чином копії всіх заяв, з якими позивач звертався до пенсійного органу про призначення пенсії за віком, а також документів/відомостей про те, яким територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято оскаржуване Рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 22 листопада 2022 року № 43.

Від ГУ ПФУ в Чернігівській області надійшов відзив, в якому останній не заперечує, що оскаржуване Рішення було прийнято ним. З посиланням на положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зазначає, що спірні періоди роботи позивачу було не зараховано правомірно. Крім того, у військовому квитку, що був наданий позивачем для призначення пенсії, наявні виправлення в даті призову на військову службу, а довідка про проходження строкової військової служби видана ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням на вказаний військовий квиток. Тому, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.04.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 62-63). Після реєстрації заяви позивача разом з доданими документами, органом, що розглядає заяву згідно з принципом екстериторіальності, який передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, було визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

За результатом розгляду вказаної вище заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було прийнято Рішення від 08.04.2021 № 43 про відмову в призначенні пенсії. Визначено, що страховий стаж позивача становить 25 років 06 місяців 04 дні (а.с. 68).

Із змісту листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 22.02.2022 вбачається, що пенсійним органом під час перевірки було виявлено, що до страхового стажу позивача безпідставно зараховано періоди роботи (а.с. 69). Тому, ним на зміну зазначеного вище Рішення було прийнято Рішення від 28.04.2022 № № 43 про відмову в призначенні пенсії. Визначено, що страховий стаж позивача становить 13 років 11 місяців 29 днів (а.с. 17).

22.11.2022 на заміну вказаного вище Рішення від 28.04.2022 ГУ ПФУ в Чернігівській області було прийнято Рішення № 43 про відмову в призначенні пенсії. Визначено, що страховий стаж позивача становить 14 років 03 місяці 18 днів (а.с. 64). За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984, оскільки дата прийняття на роботу 15.02.1983, а дата наказу про прийняття 14.02.1984;

з 02.08.1988 по 31.12.1997 згідно з записами Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 серії НОМЕР_1 , оскільки вона є недійсною в Трудовій книжці б/н від 16.06.1975 відсутня відмітка про видану вкладку із зазначенням її серії та номеру на першій сторінці (титульному аркуші) Трудової книжки;

Крім того, внесені зміни на першій сторінці (титульному аркуші) вкладки від 06.06.1989 засвідчені печаткою Навчальної організації «Чернігівська автомобільна школа» ТСО України, а заявник у період з 02.08.1988 по 15.06.1989 працював в Чернігівській автомобільній школі ДОСААФ.

Період роботи з 1998 року зараховано згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розрахунком стажу, доданим до оскаржуваного Рішення (а.с. 65) підтверджується незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби з 20.11.1980 по 18.10.1982 згідно з Військовим квитком від 12.05.1980 НОМЕР_2 (а.с. 35-39).

Вважаючи оскаржуване Рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає за доцільне наголосити на необхідності застосування при розгляді даної справи принципу процесуальної економії. Так, згідно із вказаним принципом слід застосовувати такий спосіб захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду, а також недопустимим є штучне подвоєння судового процесу. Тобто, застосований спосіб захисту має привести до відновлення порушеного права.

Суд зауважує, що Рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії від 08.04.2021 № 43 та від 28.04.2022 № № 43 вичерпали себе та втратили юридичне значення, і їх визнання протиправними не тягне за собою жодних юридичних наслідків. Тому, належним предметом розгляду даної справи є Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 22.11.2022 № 43.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

До 17.08.1993 до дати державної реєстрації наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58, порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дослідивши зміст Трудової книжки від 16.06.1975 (а.с. 23-27) судом встановлено, що 15.02.1983 позивача прийнято на роботу до Пересувної мехколони № 1, звідки був звільнений 30.11.1984. Попередній запис датований 13.10.1982, а наступний - 12.02.1985. Аналіз вказаних записів свідчить, що вони узгоджуються між собою та є послідовними.

Положеннями пунктів 3.1-3.3 розділу 3 Інструкції № 162 визначено, що у випадках, коли у трудовій книжці заповнені всі сторінки відповідних розділів, трудова книжка доповнюється вкладишем.

Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться адміністрацією підприємства за місцем роботи робітника чи службовця у тому порядку, як і трудова книжка.

Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Про кожну видану вкладку на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки вгорі ставиться штамп розміром 10 x 25 мм з написом «Видано вкладку» і тут же вказуються серія і номер вкладки. При кожній наступній видачі вкладки ставиться наступний штамп і вказуються серія і номер вкладки.

За необхідності доповнення трудової книжки вкладишем видається вкладиш нового зразка незалежно від цього, яку трудову книжку має працівник (нового чи раніше встановленого (1983 р.) зразка).

Дослідивши зміст Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 НОМЕР_1 (а.с. 55-61), судом встановлено, що відповідно до наявних у ній записів (№ 23 - № 34) позивач:

12.11.1987 прийнятий на роботу до Автотранспортного виробничого об`єднаннях;

10.05.1988 звільнений;

02.08.1988 прийнятий на роботу до Чернігівської автошколи ДТСААФ;

17.10.1988 переведений на посаду майстра виробництва;

06.06.1989 переведений на посаду водія;

15.06.1989 звільнений;

15.07.1987 прийнятий на роботу до Білоруського управління бурових робіт по бурінню нафтових свердлових Західної Сибірі;

25.05.1991 звільнений;

20.12.1992 прийнятий на роботу сторожем овочесховища до Чернігівського плодокомбінату овочевої бази;

31.01.1994 звільнений;

08.10.1996 прийнятий на роботу до АТ «Завод ЗБВ»;

04.07.2000 звільнений.

При цьому, вказані записи послідовні та взаємопов`язані.

Щодо того, що дата наказу, який зазначено в Трудовій книжці від 16.06.1975 як підставу для внесення запису про прийняття на роботу 14.02.1984; щодо відсутності на першій сторінці Трудової книжки від 16.06.1975 відмітки про видану вкладку; що зміни, внесені до Вкладки, завірені печаткою Навчальної організації «Чернігівська автомобільна школа» ТСО України, а не Чернігівської автомобільної школи ДОСААФ, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пункту 8.1 Інструкції № 162 контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців». Так, у пункті 18 вказаного документу передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення передбачені пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки (вкладки) може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, на яких покладено обов`язок ведення та обліку трудових книжок працівників та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказана правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 (справа № 677/277/17), від 17.07.2018 (справа № 220/989/17), від 19.12.2019 (справа № 307/541/17), від 30.09.2021 (справа № 300/860/17).

Як зазначено вище, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт 1 Порядку № 637).

Згідно з пунктом 3 порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З огляду на аналіз зазначених правових норм, суд зауважує, що відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Прийняття на підтвердження стажу роботи інших письмових документів застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві.

Таким чином, суд відхиляє твердження пенсійного органу щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача період його роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984 в Пересувній мехколоні № 1 згідно із записами Трудової книжки від 16.06.1975, та періоди його роботи згідно із записами Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 НОМЕР_1 , що охоплюється періодом з 02.08.1988 по 31.12.1997.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, прийняте ГУ ПФУ в Чернігівській області, є необґрунтованим, а тому наявні підстави для його скасування.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що із наданих на виконання ухвали суду від 08.12.2022 відповідачем документів та пояснень неможливо встановити чи досліджувалась пенсійним органом Довідка від 26.02.2021 № 5 (а.с. 41), видана Навчальною організацією «Чернігівська автомобільна школа» Чернігівської обласної організації Товариства сприяння обороні України. Разом з тим, суд бере до уваги вказану довідку як доказ, що підтверджує обставину, яка має значення для правильного вирішення даної справи, а саме підтверджує факт того, що Чернігівська автошкола ДТСААФ була перейменована в Чернігівську автошколу ТСОУ.

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби, суд зазначає наступне.

Зокрема, у постановах від 24.10.2018 у справі № 211/2626/17, від 23.04.2019 у справі № 233/247/16-а та від 20.10.2021 у справі № 2-а-22/11 Верховний Суд дійшов наступного висновку:

« на період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Із змісту Розписки-повідомлення від 05.04.2021 (а.с. 22) вбачається та підтверджується відповідачем у поданому відзиві, позивач для призначення пенсії надав до ГУ ПФУ в Чернігівській області Військовий квиток від 12.05.1980. Суд погоджується з твердженням пенсійного органу, що в даті призову на військову службу наявне виправлення. Водночас, дослідивши вказаний документ, зауважує, що його зміст дає можливість підтвердити дату призову на строкову військову службу - 20.11.1980. Зокрема, у Військовому квитку містяться записи про те, що позивач: 22.11.1980 був зарахований курсантом до військової частини НОМЕР_3 та йому було присвоєно звання рядовий; 06.12.1980 прийняв присягу. Також міститься запис військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що позивач в період з 20.11.1980 по 13.11.1982 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР.

Таким чином, суд дійшов висновку, що незарахування позивачу до його страхового стажу період проходження ним строкової військової служби є надмірним формалізмом з боку відповідача.

Щодо позовної вимоги зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 14.03.1978 по 21.04.1978, з 10.04.1980 по 14.11.1980, суд зазначає наступне.

В підтвердження вказаної позовної вимоги позивач посилається на Трудову книжку від 14.03.1978 НОМЕР_4 (а.с. 33-34). Зміст Розписок-повідомлень від 02.04.2021 та від 05.04.2021 свідчить, що вказана Трудова книжка до пенсійного органу не надавалась. Інших доказів, які б підтверджували, подання позивачем та розгляд/дослідження пенсійним органом вказаного документу ОСОБА_1 до суду не надано. Серед наданих відповідачем на виконання ухвали суду від 08.12.2022 про витребування всіх заяв, з якими позивач звертався за призначенням пенсії, такі докази також відсутні.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує, що при прийнятті рішення в спірних правовідносинах суд досліджує правомірність рішення (дій) суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (їх вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів (дій) із урахуванням подій, які сталися в майбутньому, зокрема, після звернення до суду.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №357/7575/16-а.

Фактично, позивачем породжені нові правовідносини, які, можливо, будуть потребувати судового захисту в майбутньому.

Таким чином, оскільки позивачем не було надано доказів подання до пенсійного органу Трудової книжки від 14.03.1978 НОМЕР_4 та розгляду останнім вказаного документу, у відповідача на час виникнення спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність, у зв`язку з чим позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 242/3391/17 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправне незарахування до страхового стажу позивача період його роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984 в Пересувній мехколоні № 1 згідно із записами Трудової книжки від 16.06.1975, періоди роботи згідно із записами Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 НОМЕР_1 , що охоплюється періодом з 02.08.1988 по 31.12.1997, а також період проходження строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982 згідно з Військовим квитком від 12.05.1980 НОМЕР_2 , з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 02.04.2021, зарахувавши до страхового стажу зазначені періоди роботи/служби.

При цьому, суд зважає, що пенсійний орган ще не вичерпав своїх дискреційних повноважень у питанні розрахунку позивачу страхового стажу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Як зазначено вище, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом: визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області про відому позивачу в призначенні пенсії від 22.11.2022 № 43; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи: з 15.02.1983 по 30.11.1984 згідно із записами Трудової книжки від 16.06.1975; періоди роботи згідно із записами Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 НОМЕР_1 , що охоплюється періодом з 02.08.1988 по 31.12.1997; період проходження строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982 згідно із записами Військового квитка від 12.05.1980 НОМЕР_2 ; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 02.04.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 11), на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.

визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області про відому ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 22.11.2022 № 43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : період його роботи з 15.02.1983 по 30.11.1984 згідно із записами Трудової книжки від 16.06.1975; періоди роботи згідно із записами Вкладки до трудової книжки від 08.06.1989 НОМЕР_1 , що охоплюється періодом з 02.08.1988 по 31.12.1997; період проходження строкової військової служби з 20.11.1980 по 13.10.1982 згідно із записами Військового квитка від 12.05.1980 НОМЕР_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.04.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України, вул. П`ятницька 83-А, м.Чернігів, 14017, .

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук