Справа № 380/11608/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11608/22 пров. № А/857/16393/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Мричко Н.І. у м. Львові) у справі № 380/11608/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області, а саме: несвоєчасне надання інформації на запит від 18.04.2022.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач в порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» допустив бездіяльність щодо своєчасного надання запитуваної інформації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 адміністративний позов задоволено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що право на доступ особи до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а і право на своєчасність її отримання. Крім цього суд зазначив, що вважаючи запит позивача від 18.04.2022 за змістом зверненням громадянина відповідно до Закону України № 393/96-ВР, відповідач повинен був у межах п`ятиденного строку відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону та повідомити, що його запит буде розглядатися як звернення відповідно до Закону України №393/96-ВР, натомість таких дій вчинено не було.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 18.04.2022 позивач сформував запит на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив ГУ Держгеокадастру у Львівській області надати інформацію:

« 1) Повідомте, в який спосіб (електронна пошта, поштова служба АТ «Укрпошта», кур`єрська доставка тощо) до керівника Пустомитівської окружної прокуратури М. Синельникова, Вами було скеровано документ № 18-13-0.4-874/90-21 від 16.08.2021 року, а також надання копій документа в підтвердження такого скерування;

2) Повідомте, чи надходила до вашої адреси відповідь (інформація) з Пустомитівської окружної прокуратури, щодо результатів опрацювання документа № 18-13-0.4-874/90-21 від 16.08.2021 року. Надайте копію такої відповіді (якщо надходила).»

Такий запит позивач відправив на адресу відповідача поштовим відправленням за № 474 з описом вкладення. Згідно з трекінгом відправлення за № 474 таке доставлено та вручено відповідачу 27.04.2022.

Відповідач на запит позивача про надання інформації від 18.04.2022 надав відповідь «Про надання інформації» від 01.08.2022 №ПІ-80/0-91/0/63-22, в якій зазначено, що вихідні документи у паперовій формі, створені в Головному управлінні, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, що було у випадку листа № 18-13-0.4-874/90-21 від 16.08.2021. Цей факт зафіксовано в зашиті поштових відправлень. Станом на 01.08.2022 інформація згідно листа № 18-13-0.4-874/90-21 від 16.08.2021 від Пустомитівської окружної прокуратури в Головне управління не надходила.

До такої відповіді долучено додатки на 5 аркушах в одному примірнику.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного надання інформації на запит від 18.04.2022 протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 10.02.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до ст. 12 Закону №2939-VI є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (ст. 13 Закону №2939-VI).

У п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2 939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у ст. 20 Закону № 2939-VI. Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону № 2939-VI).

Системний аналіз викладених вище норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.

Разом з цим, частинами 1, 5 ст. 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 вказаного Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 вказаного Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 вказаного Закону. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону України № 2939-VI).

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відтак, суд першої інстанції вірно підмітив, що Законом № 2939-VI регламентовано такі варіанти поведінки розпорядника інформації у разі одержання запиту на інформацію:

надання відповіді на запит на інформацію у строк, передбачений ст. 20 Закону № 2939-VI;

прийняття рішення про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію (частини шоста, сьома статті 22 Закону № 2939-VI);

відмова в задоволенні запиту на інформацію; направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що запит позивача від 18.04.2022 надісланий на адресу відповідача та доставлений 27.04.2022.

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI останнім днем надання відповіді на запит на інформацію було 04.05.2022.

Натомість відповідач надав відповідь на запит на інформацію лише 01.08.2022, всупереч вимогам ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI і не повідомляв позивача у письмовій формі про продовження строку розгляду запиту.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо своєчасного надання відповіді на запит позивача про надання інформації від 18.04.2022.

Крім цього, вважаючи запит позивача від 18.04.2022 за змістом зверненням громадянина відповідно до Закону № 393/96-ВР, відповідач повинен був у межах п`ятиденного строку відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону та повідомити, що його запит буде розглядатися як звернення відповідно до Закону №393/96-ВР, натомість таких дій вчинено не було, що вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 380/11608/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький