Справа № 620/8729/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/8729/22

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 28.02.2022, а саме за період 96 днів, тобто 3 місяці і 6 днів (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за період 29 днів), а також період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, одержаного 28.02.2022 за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме за період 105 днів, тобто 3 місяці і 15 днів, а всього за період 201 день, тобто 6 місяців і 21 день (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за період 29 днів);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' за весь період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 28.02.2022, а саме за період 96 днів, тобто 3 місяці і 6 днів (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за період 29 днів), а також період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, одержаного 28.02.2022 за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме за період 105 днів, тобто 3 місяці і 15 днів, а всього за період 201 день, тобто 6 місяців і 21 день (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за період 29 днів).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч вимог законодавства України, за період з 28.02.2022 по 04.11.2022 не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даної позовної заяви. Невиплата Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини є незаконною та безпідставною.

Суд ухвалою від 06.12.2022 відкрив провадження у справі. Згідно ухвали суду від 10.01.2023 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та про зупинення провадження у справі відмовлено.

Відповідач протягом встановленого судом строку надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що у довідках ВЛК від 25.03.2022 №208/1, від 23.05.2022 №14, від 23.06.2022 №678 та від 02.08.2022 №690 не зазначено медичні висновки про ступінь важкості поранення. Також, позивачем не надано доказів звернення до ЦВЛК.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Старший лейтенант ОСОБА_1 , командир 2 механізованого взводу 1 механізованої роти механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , 28.02.2022 близько 13 год. 00 хв. в районі с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області під час виконання бойового завдання при захисті Батьківщини внаслідок артилерійського обстрілу з боку ворога отримав мінно-вибухове поранення: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Неускладнена хребетно-спінальна травма. Структурний перелом тіл СЗ-С7 без зміщення, бронхіоплексит справа, вогнепальні дрібнобагатоосколкові переломи лицьового скелету, передньої стінки гайморової пазухи справа, виличної кістки, виличної дуги справа, нижнього та зовнішнього країв правої орбіти з дефектом кісткової тканини, вінцевого відростка правої нижньої щелепи, осколкове поранення волосистої частини черепа, правого плеча, лопатки правої сідниці, стегна, лівої кисті, контузія правого ока важкого ступеню, ендоофтальна постконтузійна ретинопатія, множинні й перетинальні крововиливи, посттравматичний контузійний середній отит справа, акубаротравма справа, гостра нейросенсорна приглухуватість, що підтверджується копією довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1212 від 30.06.2022.

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

з 28.02.2022 по 04.03.2022 - КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3659;

05.03.2022 - КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №1», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1142;

з 06.03.2022 по 16.03.2022 - КП «Рівненська обласна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради, що підтверджується епікризом №2041 (3964430);

з 16.03.2022 по 26.03.2022 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №2043;

з 12.04.2022 по 24.05.2022 - ВП «Лікарня Св. Пантелеймона» КНП «1 Територіальне медичне об`єднання м. Львова», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №17226;

з 28.07.2022 по 03.08.2022 - Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь», що підтверджується виписним епікризом №9787;

з 07.09.2022 по 21.09.2022 - Університетська клініка Шлезвіг- Гольштейн (Федеративна Республіка Німеччина, що підтверджується виписним епікризом від 18.10.2022;

з 01.11.2022 по 04.11.2022 - Військова частина НОМЕР_2 , що підтверджується виписним епікризом від 04.11.2022.

Крім цього, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування після вищевказаного тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за висновками (постановами) військово-лікарської комісії протягом наступних періодів часу:

з 27.03.2022 по 11.04.2022 (довідка ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.03.2022 №208/1; відпускний листок ІНФОРМАЦІЯ_3 №14. Дата початку відпустки згідно зазначеного відпускного листка - 27.03.2022.

з 25.05.2022 по 23.06.2022 (довідка ВЛК КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 23.05.2022 №14; відпускний листок Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2022 №56;

з 25.06.2022 по 24.07.2022 (довідка ВЛК Військової частини НОМЕР_2 від 23.06.2022 №678; відпускний листок Військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2022 №61;

з 04.08.2022 по 01.09.2022 (довідка ВЛК Національний військово- медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» від 02.08.2022 №690х; відпускний листок Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2022 №72.

Таким чином, у зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я 96 днів, тобто 3 місяці і 6 днів, а у відпустці за станом здоров`я для лікування після вищевказаного тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини протягом 105 днів, тобто 3 місяців і 15 днів, що загалом становить 6 місяців та 21 день.

Оскільки за період з 28.02.2022 по 04.11.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, останній звернувся до відповідача із заявою про досудове врегулювання спору.

Згідно з листом від 17.10.2022 №834, що також підтверджується довідкою витягом з розрахунково-платіжних відомостей (а.с.16 на звороті), позивачу згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2022 №100 нарахована винагорода з розрахунку 70 тис. за період з 24.02.2022 по 27.02.2022 та виплачена у травні 2022 року в сумі 10 000,00 грн. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2022 №340 позивачу нарахована винагорода з розрахунку 70 тис. за період безперервного перебування на стаціонарному лікуванні з 28.02.2022 по 24.03.2022 та виплачена у серпні 2022 року в сумі 56 693,55 грн. Також, згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2022 №203 призупинено грошове забезпечення у зв`язку з перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою понад 4 місяці з 28.06.2022. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2022 №234 поновлено виплату грошового забезпечення відповідно до п.6 пп.14 наказу Міністерства оборони України від 14.07.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».

Також зазначено, що підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення є відповідний висновок (постанова) ВЛК, в якому буде вказано ступінь тяжкості поранення.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пцнкті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.06.2022 №1212, а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3659, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1142, епікризом №2041 (3964430), епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №2043, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №17226, епікризом №9787, виписним епікризом від 18.10.2022, виписним епікризом від 04.11.2022.

А отже, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, який становить 96 днів.

Попри вказане, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень, лише за період з 24.02.2022 по 24.03.2022, тобто за 29 днів, що є грубим порушенням його прав.

Щодо виплати позивачу винагороди за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, суд зазначає наступне.

Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, обгрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу грошової винагороди, відповідач посилається на відсутність у довідках ВЛК від 25.03.2022 №208/1, від 23.05.2022 №14, від 23.06.2022 №678 та від 02.08.2022 №690 медичних висновків про ступінь важкості поранення та не звернення позивача до ЦВЛК.

З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (далі - Положення).

Згідно з п.2.1. Положення, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення. Встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено вказання у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом «в» п.20.3 Положення встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду. Даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у «відпустці для лікування після тяжкого поранення». Водночас, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у «відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів».

З наведеного слідує, що наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає «відпустку для лікування після тяжкого поранення» за висновком ВЛК та Положенням, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише «за станом здоров`я».

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, всі надані позивачем до військової частини НОМЕР_1 виписки, епікризи та виписні епікризи щодо лікування протягом 28.02.2022-03.08.2022 містять розділ щодо лікувальних рекомендації, в якому перераховано конкретні види лікування, необхідні для застосування після закінчення стаціонарного лікування, а тому суд приходить до висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.

Окрім того, варто звернути увагу, що відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як Постанови №168, так і Положення, містить формулювання «відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії», в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Закон №2011-ХІІ, Постанова №168 та Положення містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять.

Крім цього, суд звертає увагу, що згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття «відпустка для лікування у зв`язку з хворобою» та «відпустка за станом здоров`я». Також слід вказати, що Постанова № 168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб. А тому вжите у Постанові № 168 формулювання «відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії» має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - «відпустка за станом здоров`я», передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом «відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії», передбаченій Постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Крім викладеного, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка військово лікарської комісії від 04.11.2022 №1962, згідно якої за ступенем тяжкості, травма позивача визначена як «тяжка». Наведене повністю спростовує доводи відповідача. Також, посилання на окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 суд вважає недоречним, оскільки останнє не є нормативно-правовим актом та не може мати вищу юридичну силу, а ніж Закони та підзаконні нормативно правові-акти.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за весь період його відпустки для лікування після тяжкого поранення.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших витрат позивачем не надано, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 28.02.2022, а саме за період 96 днів, а також період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, одержаного 28.02.2022 за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме за період 105 днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн, за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 28.02.2022, а саме за період 96 днів, а також період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, одержаного 28.02.2022 за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, а саме за період 105 днів, (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за період 29 днів).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 06.02.2023.

Суддя Л.О. Житняк