Справа № 380/1143/23
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1143/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 лютого 2023 рокум. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сидор Н.Т., перевіривши виконання позивачем вимог ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1325 від 30.11.2020;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1-1325 від 10.06.2021;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1-1325 від 10.06.2021;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №1/1325 від 10.06.2021.

Ухвалою судді від 24.01.2023 позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб: скерувати на поштову адресу Львівського окружного адміністративного суду (79018, м. Львів, вул. Чоловського, 2) або здати в канцелярію суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучити оригінал документа про доплату судового збору у розмірі 2 248,63 грн за вказаними в мотивувальній частині ухвали реквізитами; заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали судді від 24.01.2023 представник позивача подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучив квитанцію про доплату судового збору та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

У заяві про поновлення пропущеного строку покликається на те, що позивач отримав лише податкові повідомлення-рішення, якими визначено податкове зобов`язання, однак не отримав від відповідача ні інформації про об`єкти щодо яких такі податкові повідомлення-рішення складені, ні розрахунку нарахованого податку. Вказує, що позивач мав намір звернутися за правовою допомогою до адвоката швидше ніж 02.12.2022, однак починаючи з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин. Крім того, стверджує, що строки звернення до суду припадають на час дії воєнного стану та посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, у якій Суд дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Вирішуючи подану заяву, суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом позову є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0-1325 від 30.11.2020, №1-1325 від 10.06.2021, №1-1325 від 10.06.2021, №1/1325 від 10.06.2021.

Позивач вказує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення отримав 24.12.2020 (№0-1325 від 30.11.2020) та 17.08.2021 (№1-1325 від 10.06.2021, №1-1325 від 10.06.2021, №1/1325 від 10.06.2021), на підтвердження чого долучає копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Однак до суду з цим позовом звернувся лише 17.01.2023, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.

У контексті наведеного слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

В аспекті наведеного суддя також вважає за доцільне зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Враховуючи викладене, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з цим, Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У контексті наведеного, слід зазначити, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Суддею оцінено підстави для поновлення строку, наведені у заяві про поновлення строку, долученій до позовної заяви, визнано такі неповажними та залишено 24.01.2023 позовну заяву без руху. Ухвалою судді від 24.01.2023 позивачу надано 10-денний строк дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, в тому числі, для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

У заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, наданій представником позивача на виконання ухвали судді від 24.01.2023, покликається на те, що позивач не отримав від відповідача ні інформації про об`єкти щодо яких складені податкові повідомлення-рішення, ні розрахунку нарахованого податку, у зв`язку з чим позивач не зміг ознайомитись і розібратись в розрахунках та об`єктах щодо яких такий податок нарахований.

З цього приводу суддя зауважує, що матеріали справи не містять жодних доказів вжиття активних заходів позивачем з метою з`ясування факту порушення своїх прав та перевірки обсягу порушених прав у межах встановленого строку звернення до адміністративного суду.

Також у заяві представник позивача посилається на те, що відповідачем порушено строки складення та направлення спірних податкових повідомлень-рішень позивачу, наводячи при цьому відповідні положення Податкового кодексу України.

Оцінюючи такі твердження, суддя вказує, що вони стосуються розгляду справи по суті, а не вирішення питання про дотримання строку звернення до суду.

Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.11.2019 у справі №607/1402/16-а.

Крім того, суддя бере до уваги висновки, відображені у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №826/3318/17, згідно з якими встановлення наявності або відсутності факту порушеного права здійснюється під час розгляду справи судом по суті лише у випадку своєчасного звернення до суду або у випадку пропуску строку з поважних причин. Інакше кажучи, доводи, які стосуються вирішення спору по суті та впливають на кінцевий результат вирішення відповідної справи, зокрема, щодо об`єктивної наявності чи відсутності порушення права позивача не можуть впливати на вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.

Разом з тим, позивач покликається на запровадження на території України карантину згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

З цього приводу суддя вказує, що сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального рядка без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями та були перешкодою для вчинення стороною відповідних процесуальних дій.

Зважаючи на те, що позивачем не наведено конкретних обставин, підтверджених доказами, об`єктивного та непереборного характеру, які були б пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, суддя визнає наведену підставу для поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом неповажною.

Також у поданій заяві представник позивача стверджує, що строки звернення до суду припадають на час дії воєнного стану та посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, у якій Суд дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Оцінюючи наведене твердження, суддя вказує, що оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач отримав 24.12.2020 (№0-1325 від 30.11.2020) та 17.08.2021 (№1-1325 від 10.06.2021, №1-1325 від 10.06.2021, №1/1325 від 10.06.2021), то строк звернення до суду з позовом щодо оскарження таких тривав з 25.12.2020 до 25.06.2021 (щодо податкового повідомлення-рішення №0-1325 від 30.11.2020) та з 18.08.2021 до 18.02.2022 (щодо податкових повідомлень-рішень №1-1325 від 10.06.2021, №1-1325 від 10.06.2021, №1/1325 від 10.06.2021).

Притім, воєнний стан в Україні введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Таким чином, оскільки воєнний стан та обмеження, пов`язані з його запровадженням, введено в Україні з 24.02.2022, тобто вже після закінчення встановленого 6-місячного строку звернення до суду, то такі не можуть вважатись поважною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

З огляду на вказане, суддя вважає, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

Отже, строк подання позовної заяви був пропущений через відсутність максимальних зусиль позивача та належної старанності щодо реальної обізнаності з фактами порушення своїх прав, свобод та інтересів, внаслідок його звільнення.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Отже, з матеріалів справи не вбачається обставин, які б непереборно перешкоджали позивачу вчасно звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, якщо позивач вважає їх порушеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на наведене, суддя доходить висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248, 250, 256, 293-295 КАС України, суддя

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати позивачу, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України, з урахуванням строків, передбачених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України

Суддя Сидор Н.Т.