Справа № 640/20342/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 лютого 2023 року Київ № 640/20342/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву керівника Обухівської окружної прокуратури Гладія Євгена Васильовича в інтересах держави до департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації та Міністерства культури та інформаційної політики України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

до ОАСК звернувся керівник Обухівської окружної прокуратури Гладій Є.В. в інтересах держави з вимогами до департаменту культури та туризму КОДА та МКІП України про визнати протиправною бездіяльності відповідачів невиконання вимог наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 №501 та Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом від 11.03.2013 №158, щодо незабезпечення занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини місцевого значення, розташованих на території Обухівського району Київської області, які взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України «Про охорону культурної спадщини», та не включення їх до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на день набрання чинності наказом Міністерства культури України від 27.06.2019 №501, а саме: Миколаївська церква - пам`ятка архітектури кін. XIX ст., розташована: с. Кадомка Обухівський р-н (охоронний номер 69, прийнято на облік на підставі рішення виконкому Київської облради від 24.04.1990 №67), Садибний будинок - пам`ятка архітектури сер. XIX ст., розташована: с. Хохітва Обухівський р-н (охоронний номер 43, прийнято на облік на підставі рішення виконкому Київської облради від 24.04.1990 №67), Житловий будинок - пам`ятка архітектури 1880 року, розташована: м. Богуслав Обухівський р-н (охоронний номер 41, прийнято на облік на підставі рішення виконкому Київської облради від 24.04.1990 №67), Кам`яниця - пам`ятка архітектури поч. XVIII ст., розташована: м. Богуслав Обухівський р-н (охоронний номер 42, прийнято на облік на підставі рішення виконкому Київської облради від 24.04.1990 №67), Спаська церква - пам`ятка архітектури сер. XIX ст., розташована: м. Васильків Обухівський р-н, (охоронний номер 52, прийнято на облік на підставі рішення виконкому Київської облради від 24.04.1990 №67) та зобов`язання відповідачів вжити вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказані об`єкти культурної спадщини за кат

15.12.2022 набрав чинності Закон України № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX), за приписами ст. 1, 2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

За приписами абз.2 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду, - абз. 3 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX.

У зв`язку з вищевикладеним, на виконання приписів Закону № 2825-IX, матеріали справи №640/20342/22 передано до КОАС. За результатами автоматизованого розподілу справи №640/20342/22, головуючим у даній справі призначено суддю Брагіну О.Є.

Дослідивши позовну заяву та приєднані до неї документи, суд вважає за необхідне залишити позов без руху з наданням десятиденного строку для усунення його недоліків шляхом подання позовної заяви у новій редакції у кількості екземплярів, що відповідає кількості учасників справи із зазначенням у ньому:

обгрунтування в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави; нормативно-правового обґрунтування щодо наявності законодавчо визначених підстав для звернення прокурора з даним позовом, зокрема, відсутності органу, уповноваженого звертатися до суду з таким предметом позову; доказів звернення прокурора до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері для здійснення заходів, щодо отримання пояснень невнесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказані об`єкти культурної спадщини за категорією місцевого значення; конкретизації п.1 прохальної частини позову стосовно уточнення, яких саме вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України повинні вжити відповідачі; надання належних доказів направлення відповідачам копії позовної заяви з додатками, а саме оригіналу опису вкладення; подання квитанції про сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн;

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху, суд зважив на таке:

відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, прокурор як посадова особа державного правоохоронного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій вправі звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави, але не на загальних підставах, право на звернення за судовим захистом яких гарантовано кожному (ст. 55 Конституції України), а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.

Основний Закон та ординарні закони не дають переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак встановлюють оцінні критерії, орієнтири й умови, коли таке представництво є можливим. Здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки визначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього. Знову ж таки, таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У зв`язку зі наведеним, треба зазначити, що закон не передбачає право прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні і матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбувалося з порушенням встановленого законом порядку.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) Конституційний Суд України в Рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" зазначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Аналогічні правові висновки та їх обґрунтування містяться у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 826/3492/18.

Крім того слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №826/13768/16) щодо здійснення прокурором процесуального представництва держави в суді зазначила наступне.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ж із ч/ 4 ст/ 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для цього прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Разом з цим, ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Таким чином, з огляду на викладені обставини, з`ясуванню підлягає наявність підстав для звернення позивача до суду в інтересах держави, а саме наявність стверджуваного позивачем порушення інтересів держави та відсутність органу, який уповноважений подавати позов із вказаними вимогами.

Крім того, як вбачається із прохальної частини позову, заявник просить про зобов`язання відповідачів вжити вичерпних заходів для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкти культурної спадщини, однак не конкретизує, які саме дії повинні вчинити відповідачі.

Суд акцентує увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не викликав (не породжував) необхідності повторного звернення до суду.

Вимоги позивача в частині визначення зобов`язальних дій відповідача, у разі звдовлення позову, не відповідають приписам процесуального закону, оскільки обраний ним спосіб захисту порушеного права є занадто абстрактним, загальним та неконкретним, охоплює майже невизначений перелік дій для зобов`язання відповідача їх здійснити.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху, суд також зважив на таке:

відповідно до ч.3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем адміністративного позову немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, - (ч.3 ст.4 ЗУ №3674-VI).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений з 1 січня 2022 року, становить 2 481,00 грн.

Як вбачається із змісту позовних вимог, керівником Обухівської окружної прокуратури Гладієм Є.В. заявлено 2 вимоги немайнового характеру: визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання вчинити ними заходи для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України вищевказані об`єкти культурної спадщини за категорією місцевого значення.

Позовні вимоги у даній справі є самостійними, та підлягають оплаті судовим збором в загальному порядку.

Так, за визначенням юридичних термінів та понять похідна вимога - це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (КАСУ, редакція 15.12.2017).

Вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, є різними за своїм змістовним наповненням та наслідками задоволення, оскільки задоволення вимоги про визнання бездіяльності відповідачів протиправною не є безумовною підставою для задоволення вимоги про їх зобов`язання вчинити заходи для занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 2481,00 грн.

Також, за приписами ч. 2 ст. 161 КАС України суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Пунктом 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 передбачено, що внутрішні поштові відправлення можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Внутрішні поштові відправлення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (п. 59 Правил).

За змістом п. 61 Правил надання поштового зв`язку, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З наведеного вбачається, що звертаючись до суду із позовом, на позивача - суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок додати документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів рекомендованим листом з описом вкладення, оскільки додана до позовної заяви копія накладної оператора поштового зв`язку засвідчує тільки факт надсилання позивачем листа відповідачам, проте не підтверджує наявність вкладення у лист відповідних документів (копії позовної заяви та доданих до неї документів), у зв`язку з чим у суду відсутня можливість пересвідчитися у направленні копії позовної заяви з доданими до неї документами на адресу місцезнаходження відповідачів.

Частиною 1 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного КАС України.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені неналежним чином, чого вимагає КАС України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху та, керуючись ст.ст.160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

позовну заяву керівника Обухівської окружної прокуратури Гладія Євгена Васильовича в інтересах держави до департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації та Міністерства культури та інформаційної політики України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- залишити без руху.

Встановити десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.