Справа № 480/7735/22
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2023 року Справа № 480/7735/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7735/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду через адвоката - Пономаренка Олександра Вікторовича звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 26.03.2022 № 128 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських РПОП ГУНП в Сумській області" в частині застосування до сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 28.03.2022 № 102 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області.
3. Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області з 29.03.2022.
4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 10.12.2018 позивач перебував на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області. З 07.02.2022 по 26.02.2022 позивач перебував у додатковій оплачуваній відпустці у зв`язку з навчанням. Наказом ГУНП в Сумській області від 10.02.2022 № 93 о/с про надання відпусток позивачу надано частину щорічної основної відпустки з 28.02.2022 по 15.03.2022, з виїздом до Арабської республіки Єгипет. У зв`язку з раніше закінченою сесією та заздалегідь погодженою відпусткою з керівництвом, позивач з 19.02.2022 перебував у Єгипті на відпочинку.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102- IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. З дня збройної агресії було припинено авіасполучення між Україною та іншими країнами та у позивача буда відсутня фізична можливість прибути на територію України.
06.03.2022 авіасполученням між Польщею та Арабською республікою Єгипет позивач дістався до міста Щецин, Польща, після чого одразу повідомив керівництво ГУНП в Сумській області про зміну місця свого знаходження та про відсутність можливості потрапити в Україну через відсутність коштів та будь-яких транспортних сполучень.
Як вказує позивач, керівництво з розумінням віднеслось до даної ситуації та повідомило, щоб позивач вирішував свої проблеми та повертався, також наголосили на тому, що 24.02.2022 було скликано нараду всіх працівників Сумського управління ГУНП в Сумській області та повідомлено, що у зв`язку з пересуванням ворожої техніки по території Сумської області пропонується всім евакуювати членів своєї родини до більш безпечних населених пунктів.
Згідно з абзацами один і два пункту 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» наказано поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме: поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення). Поряд з цим, у період з 24.02.2022 по 24.03.2022 посадовими особами відповідача щоденно складалися акти про відсутність на службі працівників поліції, у тому числі, позивача.
Як зазначає позивач, 21.03.2022 працівниками УПІ ГУНП був здійснений моніторинг, в ході якого було встановлено порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Сумській області, що виразилось у безпідставній відсутності за місцем несення служби, що стало підставою для проведення службового розслідування відносно позивача. На підставі вищевказаного моніторингу відповідач прийняв наказ від 24.03.2022 №180 «Про призначення та проведення службового розслідування».
Згідно із висновком службового розслідування, в телефонному режимі позивачу було повідомлено, що йому необхідно прибути на роботу у найкоротший термін, проте відповідач зробив висновок, що позивач відмовився прибути та надати пояснення поважності відсутності на службі.
25.03.2023 дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування про вчинення позивачем дисциплінарного проступку та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
На підставі вищезазначеного висновку відповідач прийняв наказ від 26.03.2022 № 128 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських РПОП ГУНП в Сумській області», яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом № 102 о/с від 28.03.2022 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції.
Позивач наголошує, що він 24.02.2022 самовільно не залишав місце несення служби в м. Суми, у нього не було об`єктивної можливості повернутися до м. Суми в кінці лютого на початку квітня 2022 року, і він вжив всіх необхідних заходів для повідомлення керівництва відповідача про причини неприбуття до м. Суми. Позивач наголошує на тому, що ситуація з фактично повним залишенням поліцейськими місця несення служби в м. Суми мала скоординований характер. У період з 24.02.2022 по 23.03.2022 посадовими особами відповідача складений комісійний акт про відсутність на службі працівників поліції, у яких встановлено факт відсутності позивача без поважних причин на службі. У цьому акті нічого не зазначено про вжиті посадовими особами відповідача заходи щодо повернення позивача до місця служби у м. Суми, про його відмову повернутися на службу чи про те, що він не виходить на зв`язок. Відтак, на думку позивача, у його діях не встановлено порушення ним службової дисципліни, невиконання чи неналежного виконання обов`язків поліцейського, а також факту вчинення ним дій, що підривають авторитет поліції. У діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а відповідач необгрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем вимог Дисциплінарного статуту.
Крім того, позивач зазначає, що дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування було порушено ч. 11 ст. 15 Дисциплінарного статуту, якою передбачено, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Позивач жодним чином не міг перешкоджати у проведенні службового розслідування стосовно себе, оскільки він не володів інформацією про наявність такого розслідування під час його проведення. Як наслідок, у зв`язку з порушенням дисциплінарною комісією порядку виклику позивача для надання пояснень, позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, що закріплені у статті 18 Дисциплінарного статуту, зокрема та не виключно, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, а також подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи.
У висновку службового розслідування від 25.03.2022 відсутня аргументація того, чому до позивача було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення як звільнення із служби в поліції, а не застосовано менш суворі види стягнень. Крім того, у цьому висновку нічого не говориться про те, чи було при виборі найсуворішого виду дисциплінарного стягнення враховано пом`якшуючі обставини, зокрема попередня бездоганна поведінка позивача.
Позивач стверджує, що службове розслідування було проведено без повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, з грубим порушенням норм Дисциплінарного статуту.
Ухвалою суду від 13.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У поданому до суду відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог та вказує, що 21.03.2022 працівниками УГІ ГУНП був здійснений моніторинг, в ході якого було встановлено порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Сумській області, що виразилось у безпідставній відсутності за місцем несення служби та не виконання вимог ч. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану». В ході проведення службового розслідування встановлено, що поліцейський взводу № 1 РПОП ГУНП в Сумській області сержант поліції ОСОБА_1 , перебував за межами країни у Польщі.
В рамках службового розслідування, 11.03.2022, 21.03.2022, 24.03.2022 вищевказаному працівнику в телефонній розмові було повідомлено про те, що йому необхідно прибути у найкоротший термін для несення служби до місця дислокації, а саме до ГУНП в Сумській області, як того вимагає наказ Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану».
Однак, ОСОБА_1 продовжив безпідставно бути відсутніми за місцем несення служби без поважних причин з 24.02.2022 по 24.03.2022. На телефонні дзвінки відповідав, проте об`єктивних обставин чи причин свого неприбуття останній не повідомив.
У зв`язку з військовою агресією проти України та переведенням особового складу Національної поліції на посилений варіант несення служби ОСОБА_1 , який станом на 24.02.2022 перебував у відпустці за межами країни, повинен був у найкоротший термін прибути до місця несення служби, проте не повернувся та об`єктивних причин своєї неявки до підрозділу в період з 24.02.2022 по 24.03.2022, керівництву ГУНП в Сумській області не повідомляв. Факти безпідставної відсутності ОСОБА_1 на службі в період з 24.02.2022 по 24.03.2022 зафіксовано комісійним актом РПОП ГУНП в Сумській області.
З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 24.02.2022 по 23.03.2022 на службі, працівниками УГІ ГУНП в Сумській області на його мобільний телефон було здійснено телефонний дзвінок, в ході якого ОСОБА_1 повідомив, що від надання пояснень категорично відмовляється та за місцем дислокації не прибуде. Таким чином, опитати поліцейського РПОП ГУНП в Сумській області щодо обставин безпідставної відсутності його на службі без поважних причин в період з 24.02.2022 не видалось за можливе.
Згідно з вимогами ст. 17 Закон України «Про правовий режим воєнного стану», органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.
Так, сержант поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Згідно ч. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.
В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено наявність у ОСОБА_1 обставин, передбачених ч. 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 та факту його реєстрації у будь-якому органі поліції.
За твердженням відповідача, у ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність до ОСОБА_1 не встановлені. В свою чергу, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами і підтверджується матеріалами службового розслідування. Висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції.
Оскільки у ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 3 наказу Національної поліції України від № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим, вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
Позивачу з метою отримання пояснення засобами мобільного зв`язку повідомлено про необхідність надання пояснень, однак останній відмовився. Відповідач, не мав можливості надіслати позивачу виклик про надання пояснень рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання, що зазначена в його особовій справі, у зв`язку з припиненням роботи АТ «Укрпошти» на території Сумської області з 24.02.2022. В подальшому АТ «Укрпошта» в Сумській області відновила роботу з 04.04.2022.
На думку відповідача, твердження позивача про те, що останній начебто не мав можливості з 06.03.2022 повернутися до м. Суми з м. Щецина (Польща) для продовження несення служби та виконання покладених на нього як на поліцейського обов`язків є сумнівними, оскільки з березня місяця 2022 року діяли «зелені коридори» та гуманітарна допомога від іноземних країн-партнерів. Окрім того, не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що до останнього застосували найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, а не застосували менш суворий. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнення.
На підставі викладеного, ГУНП в Сумській вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.
Ухвалою від 12.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Сумській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій вказує, що на момент службового розслідування ОСОБА_1 перебував у Польщі, з ним ніхто з членів комісії не спілкувався, йому взагалі жодним з членів комісії не було доведено про проведення відносно нього службового розслідування. Акт від 24.03.2022 про повідомлення окремих поліцейських РПОП про необхідність повернення до місця постійної дислокації підрозділу не є доказом тих обставин, що ОСОБА_1 повідомлено про проведення службового розслідування. Даний акт складений не членами повноважними на проведення розслідування, і крім того, що з ОСОБА_1 не має зв`язку, нічого не підтверджує.
Представник позивача зазначає, що у матеріалах службового розслідування відсутні докази інформування позивача про його проведення, а обставини зазначені у висновку не підтверджуються жодним доказом. Крім того висновок службового розслідування підписано членом комісії ОСОБА_2 , який взагалі, згідно наказу, не брав участі у його проведенні.
Актом від 28.03.2022 про повідомлення окремих поліцейських РПОП ГУНП про їх звільнення, відповідач підтверджує ознайомлення ОСОБА_1 зі звільненням, але дані обставини не відповідають дійсності, оскільки до Позивача взагалі ні через звичайний мобільний телефон, ні через додаток WhatsApp ніхто не телефонував.
Крім того, представник позивача акцентує увагу на тому, що у разі подання рапорту про вчинення поліцейським порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, керівник приймає наказ про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії, в якому зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо). Проте ця вимога не дотримана відповідачем.
Також зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин законодавством було встановлено лише один спосіб виклику поліцейського у разі його відсутності на службі для надання ним пояснень дисциплінарній комісії, а саме: надіслання рекомендованого листа з повідомленням на адресу місця проживання відповідного поліцейського. У матеріалах дисциплінарної справи, що були надані представником відповідача, відсутні докази надіслання рекомендованого листа з повідомленням на адресу місця проживання позивача про виклик його для участі в засіданні комісії для подання пояснень. Нічого про направлення позивачу вказаного виклику не зазначено і у висновку службового розслідування від 25.03.2022. У зв`язку з порушенням дисциплінарною комісією порядку виклику позивача для надання пояснень, позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, що закріплені у статті 18 Дисциплінарного статуту, зокрема та не виключно, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, а також подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи. Всупереч частинам третій і десятій статті 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарною комісією також не було складено акт про відмову позивача від надання пояснень.
Відтак під час проведення службового розслідування позивач був позбавлений права на захист.
У поданих запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою від 08.02.2023 визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено цей строк.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області (а.с. 29).
Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 24.03.2022 №180 «Про призначення та проведення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», призначено проведення службового розслідування за фактом відсутності за місцем несення служби окремих працівників ГУНП в Сумській області (а.с. 68).
За результатами службового розслідування 25.03.2022 складено висновок службового розслідування, який затверджено начальником ГУНП в Сумській області (а.с. 65-67). Дисциплінарна комісія встановила, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у невиконанні вимог ч. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», а тому дійшла висновку про необхідність застосувати до сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 26.03.2022 №128 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських РПОП в Сумській області» за вчинення вказаного дисциплінарного проступку застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції (а.с. 69).
Даний вид стягнення реалізований наказом начальника ГУНП в Сумській області від 28.03.2022 №102 о/с «По особовому складу», яким позивача з 28.03.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 80).
Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Варто зазначити, що у прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що просить скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки НПУ від 28.03.2022 № 102 о/с «По особовому складу». Проте, як зі змісту позовних вимог, так і з долучених до матеріалів справи копій документів суд робить висновок, що позивачем оскаржується саме наказ ГУНП в Сумській області від 28.03.2022 №102 о/с «По особовому складу», яким позивача було звільнено зі служби в поліції, а тому суд надає оцінку саме цьому рішенню суб`єкта владних повноважень.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейських. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Як передбачено ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію", особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Таким чином, суд зазначає, що інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності.
При цьому, у кореспонденції з ч.2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 19 Закону №580-VIII).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Отже проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування, у тому числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Крім того вказаним Порядком передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
З аналізу вищенаведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення поліцейським, що має ознаки дисциплінарного проступку.
Судом встановлено, що 21.03.2022 працівниками УПІ ГУНП був здійснений моніторинг, в ході якого було встановлено, що ОСОБА_1 з 06.03.2022 перебуває за кордоном, на території Польщі, від повернення до постійного місця дислокації відмовляється, чим порушує вимоги наказу НПУ від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими» (а.с. 70).
Позивача 14.03.2022 було повідомлено про необхідність прибути до на територію України до місця постійної дислокації підрозділу в найкоротший термін, про що свідчить акт від 24.03.2022 (а.с. 71).
За результатами службового розслідування та зібраних матеріалів 25.03.2022 складено висновок службового розслідування, який затверджено начальником ГУНП в Сумській області (а.с. 65-67).
Так, згідно висновку службового розслідування (а.с. 65-67), було встановлено, що позивач станом на 25.03.2022 перебував за межами країни у Польщі, у період з 24.02.2022 по 24.03.2022 безпідставно був відсутнім за місцем несення служби без поважних причин, об`єктивних причин неприбуття не повідомив.
Комісією зроблено висновок, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який виразився у невиконанні вимог ч. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п. 24 ч. 1 до ст. 23 Закону №5 80-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №5 80-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Відповідно до п. 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» поліцейські, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, які виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу для реєстрації та постановки на облік, а саме: поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення); поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового або начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).
Пунктом 3 вказаного наказу визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених п. 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.
Так, в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлено наявність у ОСОБА_1 обставин, передбачених ч. 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 та факту його реєстрації у будь-якому органі поліції.
Вказаних обставин не зазначає і сам позивач.
Суд наголошує, що згідно наказів № 74 о/с від 03.02.2022 та № 93 о/с від 10.02.2022 позивачу надавались відпустки з 07.02.2022 по 26.02.2022 та з 28.02.2022 по 15.03.2022 (а.с. 82-83).
Отже, 16.03.2022 позивач у зв`язку із закінченням відпустки мав вийти на роботу.
При цьому, суд зазначає, що позивачем не заперечується, а матеріалами службового розслідування підтверджується факт відсутності позивача на службі з 16.03.2022 по 24.03.2022.
Щодо наявності будь-яких поважних причин відсутності на службі понад тиждень позивачем суду не надано.
Твердження позивача про те, що у нього не було об`єктивної можливості прибути до м. Суми не підтверджені позивачем жодним доказом, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.
Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем було призупинено з ним трудові правовідносини та він мав обґрунтовані підстави для невиходу на роботу 16.03.2022.
З огляду на викладене, обставини, які б свідчили про поважність невиконання позивачем вимог ч. 3 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» судом не встановлено, а позивачем не доведено.
Суд погоджується з позивачем, що у комісії не було підстав стверджувати про безпідставну відсутність ОСОБА_1 за місцем несення служби з 24.02.2022.
Водночас суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про допущення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на службі у період з 16.03.2022 по 24.03.2022. Як вбачається з наказу ГУ НП в Сумській області від 26.03.2022 № 128 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських РПОП ГУНП в Сумській області" до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення саме за те, що він станом на 24.03.2022 не прибув до місця несення служби.
Доказів того, що позивач надавав чи намагався надати пояснення керівництву щодо підстав відсутності на роботі матеріали справи не містять. Крім того, суд зазначає, що позивач не був позбавлений права надати суду пояснення з підтверджуючими доказами про поважність причин відсутності на службі. А тому доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування у зв`язку з ненаданням можливості для надання пояснень, є безпідставними та не можуть бути враховані судом.
Суд також вважає безпідставними доводи представника позивача про те, що висновок службового розслідування підписано членом комісії, який, згідно наказу, не брав участі у його проведенні. Як вбачається з висновку службового розслідування, його, крім членів комісії, було підписано заступником начальника Сумського управління ДВБ НПУ Дмитром Тураєвим. При цьому, при призначенні службового розслідування п. 3 наказу № 180 від 24.03.2022 начальником поліції було наказано за згодою до проведення службового розслідування долучити працівників Сумського ДВБ НПУ.
З урахуванням зазначеного, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, суд доходить висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників поліції, установлені у статті 13 Дисциплінарного статуту.
Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступку, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми для його застосування.
При цьому, відповідно до Рекомендації Rec (2001) №10 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Про Європейський кодекс поліцейської етики» працівники поліції, на усіх рівнях службової кар`єри, повинні відбиратися на посади на основі особистої кваліфікації та досвіду, що відповідає цілям поліції. Працівників поліції мають характеризувати такі якості: логічність суджень, відкритість, зрілість, доброчесність, комунікативність і, де це необхідно, наявність лідерських та управлінських навичок (пункти 22,23).
Один із основних принципів поведінки представників правоохоронних органів, закріплених у Кодексі поведінки посадових осіб з підтримання правопорядку, що був затверджений Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №34/169 від 17 грудня 1979 року, полягає у тому, що службовці органів правопорядку повинні завжди виконувати обов`язки, покладені на них законом, служачи суспільству та захищаючи всіх людей від протиправних діянь, відповідно до високого рівня відповідальності, якої вимагає їхня професія.
У пунктах 33, 59 зазначеної Рекомендації вказано, що поліція повинна бути відповідальною перед державою, громадянами та їх представниками, а також підлягати ефективному зовнішньому контролю. Застосування дисциплінарних стягнень щодо співробітників поліції повинно здійснюватися під наглядом незалежного органу або суду.
Зважаючи на встановлені судом на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи, суд доходить висновку про доведеність у даному випадку в діянні позивача недотримання службової дисципліни та, відповідно, складу дисциплінарного проступку, а також із обраним видом дисциплінарного стягнення.
Відповідно до Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що обставини, що передували притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення в подальшому з лав національної поліції знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в даному випадку є прямо пропорційним та виправданим по відношенню до вчиненого ним проступку, а, відтак, оскаржувані накази відповідають критеріям правомірності, встановленим в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска