Справа № 280/6776/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Справа № 280/6776/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (вх.№45667) ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (далі відповідач, УСБУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

1) визнати бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачу грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно протиправною;

2) стягнути з відповідача на користь позивача 270 000,00 грн. грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Ковальовим Д.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1098155 від 12.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 2012 року є співробітником Управління Служби безпеки України в Запорізькій області. Наказом Голови Служби безпеки України №1485-ос від 12.11.2021 звільнений з посади начальника Мелітопольського міського відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області та зарахований у розпорядження начальника Управління з покладенням обов`язків в Антитерористичному центрі. 27.02.2022 було зареєстроване кримінальне провадження щодо позивача за ознаками злочину, передбаченого статтею 208 Кримінального кодексу України. Незважаючи на те, що 03.11.2022 вказане провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу злочину, відповідачем не виплачено позивачу грошове забезпечення з березня 2022 року до моменту звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.12.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, а також витребувано від відповідача довідку про щомісячний розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та подав відзив на позовну заяву (вх.№49234 від 29.12.2022). Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке. Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює умови виплати грошового забезпечення є Інструкція про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затверджена наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 №515/ДСК. На виконання вимог даної Інструкції, враховуючи обрання 01.03.2022 стосовно позивача запобіжного заходу, останньому було припинено грошового забезпечення. Проте після отримання відповідачем постанови про закриття кримінального провадження стосовно позивача, останньому наказом начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 24.11.2022 поновлено виплату грошового забезпечення з 01.03.2022. Відтак, на думку представника відповідача, в діях посадових осіб Управління Служби безпеки України в Запорізькій області відсутня будь-яка протиправність. Крім того, представник відповідача звертає увагу на тому, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 №260, на яку посилається представник позивача у позовній заяві. не застосовується до військовослужбовців Служби безпеки України. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 05.12.2022 до суду надійшла заява (вх.№49235 від 29.12.2022), до якої долучено довідку від 27.12.2022, реєстр.№59/11-6703нт, про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Надалі представником позивача була подана відповідь на відзив (вх.№2637 від 17.01.2023), в якій просить прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача 270 000,00 грн. грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно, та закрити провадження у справі в цій частині. Водночас просить задовольнити позов в частині вимоги про визнання бездіяльності відповідача в частині невиплати позивачу грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно протиправною. Так, представник позивача аргументує залишену позовну вимогу тим, що відповідачем не надано наказу про зупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 до матеріалів справи, відтак відсутні докази правомірності дій щодо зупинення такої виплати.

Ухвалою суду від 06.02.2022 провадження у частині стягнення з відповідача 270 000,00 грн. грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно закрито.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є майором Служби безпеки України, обіймає посаду начальника міського відділу, що підтверджується копією службового посвідчення (а.с.13)

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2022 працівниками Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зареєстровано кримінальне провадження №0000018. Так, співробітниками зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем СБ України за контрактом, перебуваючи у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, будучи залученим до виконання військових обов`язків, перебуваючи у місті Запоріжжя, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце проходження служби, після чого останнього було виявлено на території м.Кривий Ріг; дане діяння кваліфіковане за частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України (а.с.15).

25.07.2022 постановою прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), тобто у зв`язку з неможливістю встановити достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до слідчого судді із скаргою (а.с.47).

12.09.2022 представником позивача подано адвокатський запит до керівника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, в якій він просить, зокрема, прийняти постанову про закриття кримінального провадження (з огляду на закриття кримінального провадження від 25.07.2022), здійснити розрахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 , а також надати відповідні документи щодо його грошового утримання (а.с.21-23).

На зазначений запит листом відповідача від 19.09.2022 №59/К-395 представника позивача повідомлено, що управлінські рішення щодо ОСОБА_1 будуть здійснені після надходження відповідних документів від Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону. Крім того, зазначено, що у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану, відсутністю в Управлінні матеріалів справи позивача, надати запитувану інформацію та копії документів не видається за можливе (а.с.24).

26.09.2022 представник позивача направив адвокатський запит т.в.о. Голови Служби безпеки України з проханням ініціювати проведення службового розслідування відносно керівника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області у зв`язку з порушенням прав ОСОБА_1 (а.с.25-27).

30.09.2022 позивачем складено рапорт про надання списку вакантних посад в УСБУ в Запорізькій області з метою подальшого призначення та проходження військової служби (а.с.29).

04.10.2022 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя винесено ухвалу, відповідно до якої скарга ОСОБА_1 задоволена, постанову керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 25.07.2022 скасовано та зобов`язано винести постанову про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.47).

05.10.2022 ОСОБА_1 подав рапорт про призначення в УСБУ в Запорізькій області на відповідну посаду у зв`язку з отриманням інформації про винесену ухвалу від 04.10.2022 (а.с.30).

На адвокатський запит (вих.№4 від 26.09.2022) листом Головної інспекції Служби безпеки України від 24.10.2022 №3/3-К-104/15 повідомлено про те, що відомості з приводу порушення прав громадянина ОСОБА_1 з боку керівництва відповідача підтвердження не знайшли. Водночас 07.10.2022 від Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону отримано інформацію з примірником постанови про закриття провадження №0000018, у зв`язку з чим будуть прийняті рішення щодо зміни підстав перебування позивача у розпорядженні начальника Управління та поновлення виплати грошового забезпечення (а.с.28).

27.10.2022 на подані позивачем рапорти начальником УСБУ в Запорізькій області поінформовано, що під час проведеної бесіди 14.10.2022 було надано відповідні роз`яснення (а.с.31).

03.11.2022 керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону постановлено закрити кримінальне провадження №0000018 від 27.02.2022 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 408 Кримінального кодексу України (а.с.47-48).

Відповідно до витягу з наказу УСБУ в Запорізькій області від 24.11.2022 №417-ос/дск позивачу поновлено виплату грошового забезпечення з 01.03.2022 (а.с.49).

За змістом довідки про грошове забезпечення від 27.12.2022 №59/11-6703нт співробітнику ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 30.11.2022 виплачено 484 768,58 грн., за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 виплачено 56 957,08 грн. (а.с.52).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані, зокрема, Законом України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007, Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 10.04.2018 №515/ДСК.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ (далі Закон №2229-ХІІ) визначено, що Служба безпеки України це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2229-ХІІ кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону №2229-ХІІ умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Статтею 18 Закону №2229-ХІІ встановлено, що фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України здійснюється Кабінетом Міністрів України у порядку, визначеному Верховною Радою України, за рахунок коштів державного бюджету України.

За приписами статті 27 Закону №2229-ХІІ держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Статтею 30 Закону №2229-ХІІ передбачено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності

Відповідно до пунктів 2,3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби Безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 (далі - Положення №1262).

Підпунктом «б» пункту 48 Положення №1262 визначено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності - до 3 місяців.

За пунктом 48 Положення №1262 військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Судом встановлено, що позивач наказом Голови СБУ від 12.11.2021 №1485-ос/дск зарахований у розпорядження начальника Управління за посадою начальника районного відділу, за підпунктом «б» пункту 48 Положення №1262 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів).

Наказом Центрального управління Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018 затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі - Інструкція №515).

Пунктом 2 розділу І Інструкції №515 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців СБ України складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу IV Інструкції №515 за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників, зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків, передбачених пунктом 48 Положення №1262.

За пунктом 7 глави 1 розділу IV Інструкції №515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 2 глави І цього розділу, здійснюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені таким військовослужбовцям на момент зарахування їх у розпорядження.

Системний аналіз вищевикладених норм Положення №1262 та Інструкції №515 свідчить про те, що військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими пунктом 48 Положення №1262 отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством. Зокрема, пункт 1 глави 4 розділу IV Інструкції №515 передбачає, що виплата грошового забезпечення припиняється військовослужбовцям, яких відсторонено від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошено у розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту (цілодобово чи протягом дня, що збігається зі службовим часом), виплата грошового забезпечення - з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

З постанови Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 03.11.2022 встановлено, що 01.03.2022 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Саме з 01.03.2022 позивачу, на виконання положень Інструкції №515, припинено виплату грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу IV Інструкції №515 у випадку закриття кримінального провадження судом з підстав, визначених пунктами 1-4 частини першої статті 284 КПК України, військовослужбовцю відшкодовується грошове забезпечення повністю за час вимушеної відсутності на службі до дня закриття кримінального провадження.

Відтак з матеріалів справи встановлено, що 15.11.2022 відповідачем отримано постанову про закриття кримінального провадження від 04.10.2022, після чого з`явились підстави для поновлення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за час вимушеної відсутності на службі, про що видано наказ про поновлення виплати грошового забезпечення з 01.03.2022. Більш того, відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача від 16.12.2022 №59/4-6071нт останньому за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 виплачено 541 725,66.

Ухвалою суду від 06.02.2022 провадження у частині стягнення з відповідача 270 000,00 грн. грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно закрито. Відтак спір щодо невиплати грошового забезпечення за відповідний період відсутній.

Водночас представник позивача у відповіді на відзив наполягає на вимозі про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиплати позивачу грошового забезпечення за період з березня по листопад 2022 року включно з огляду на те, що відповідачем не було винесено відповідного наказу про зупинення виплати із зазначенням підстав та документів на підтвердження їх наявності.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги положення статті 2 КАС України, за якою завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже при розгляді справи адміністративний суд, перевіряє рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим у ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У даній справі зупинення виплати грошового забезпечення відбулось на підставі положень Інструкції №515, в межах повноважень, обгрунтовано, а отже не може бути визнано протиправним.

Факт того, що відповідачем не надано до суду наказу про зупинення з 01.03.2022 виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , не свідчить про відсутність такого. При цьому суд бере до уваги пояснення представника відповідача, зазначені у відзиві на позов, що, враховуючи дію воєнного стану на території України, з урахуванням ситуації, що склалася в регіоні, наявністю реальної загрози захоплення матеріальних носіїв інформації, об`єктивної відсутності можливості забезпечити належне зберігання документів, що містять службову, таємну, цілком таємну інформацію, вони були знищені або вивезені до безпечних регіонів. Відтак, як зазначає представник відповідача, на сьогодні, не видається за можливе надати разом з відзивом доказ, що підтверджує обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Крім того, суд враховує висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18 про те, що саме собою порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його правомірності, крім випадків, прямо передбачених законом. Зважаючи на міркування розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти як вимоги не до самого акта, а до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, спричинюють настання дефектних наслідків.

Водночас не кожен дефект акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Отже, порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

У контексті спірних відносин суд дійшов висновку, що навіть за відсутності відповідного наказу відповідача процедурне порушення останнього не мало наслідком вчинення неправомірних дій, порушення закону.

Враховуючи наведене, оскільки Інструкцією №515 передбачені випадки, на підставі яких виплату грошового забезпечення військовослужбовця Служби безпеки України може бути припинено, суд погоджується з доводами представника відповідача та зазначає, що зупиняючи виплату ОСОБА_1 з часу, коли до останнього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області діяло правомірно відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69011, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.62; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.02.2023.

Суддя К.В. Мінаєва