Справа № 300/2860/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2860/22 пров. № А/857/15120/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №300/2860/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу (головуючий суддя першої інстанції Чуприна О.В., розглянута у спрощеному провадженні, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 28.09.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ГУ ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в загальній сумі 1 821 100,74 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення вимог частини 1 статті 67 Конституції України, статті 36, підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16, пункту 54.1 статті 54, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, не погашено в повному обсязі донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), в тому числі штрафні санкцій і пеня в загальній сумі 943578,53 гривень; з податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 809 497,53 гривень; з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, в тому числі штрафні санкції і пеня в загальній сумі 68024,68 гривень. Предметом стягнення у справі є узгоджені грошові зобов`язанням, які визначені (донараховані) відповідачу на підставі податкових повідомлення-рішеннях за № від 19.06.2019, за № від 19.06.2019 та № від 19.06.2019. Станом на день звернення до адміністративного суду податковий борг відповідача в загальному становить 1 821 100,74 гривень. Несплата до бюджету податкового боргу зумовила звернення контролюючого органу до суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету податковий борг зі сплати: податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг), з урахуванням штрафних санкції і пені в сумі 943 578,53 гривень (дев`ятсот сорок три тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень п`ятдесят три копійки); податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з урахуванням штрафних санкцій і пені в сумі 809 497,53 гривень (вісімсот дев`ять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень п`ятдесят три копійки); військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, з урахуванням штрафних санкцій і пені в сумі 68 024,68 гривень (шістдесят вісім тисяч двадцять чотири гривні шістдесят вісім копійок).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав.

По-перше, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/1840/ 19. Вважає, що вимоги контролюючого органу щодо стягнення боргу у даній справі передчасними та протиправними, та втручанням в право «на мирне володіння майном», яке гарантоване йому, як особі, яка є інвалідом 2 групи, статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та повідомляє апеляційний суд що на даний час ФОП ОСОБА_2 звернувся із заявою до ЄСПЛ.

Також безпідставними є доводи Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про те, що поштовим відправленням за номером 774, направлено податкову вимогу форми «Ф» за №0-0905 від 21.10.2021, яка вручена відповідачу 29.10.2021, оскільки Відповідач перебував в цей час на лікуванні.

Крім цього, помилковими є аргументи суду першої інстанції про правомірність нарахування контролюючим органом пені в період дії карантину, до його завершення, оскільки не враховано зміни до ПКУ, де зазначено, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COYID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за неп період пеня підлягає списанню.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що апелянт не зазначив жодної із підстав для скасування рішення суду, що передбачені ч. 1 ст. 317 КАС України, лише повторно навів виклад фактичних обставин справи, яким суд першої інстанції вже надав правової оцінки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в жодне із судових засідань, призначених на 13.12.2022р., 10.01.2023р., 24.01.2023 не прибув, хоча був повідомлений про дати судового засідання, надсилав суду клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із хворобою.

Разом з тим жодних доказів ( медичні довідки, листок непрацездатності тощо ) на підтвердження вказаної обставини до суду не надав.

Також апелянт упродовж усього часу перебування даної справи в суді апеляційної інстанції не надсилав, не надавав суду додаткових пояснень по суті поданої апеляційної скарги для урахування під час розгляду справи та нових доказів для дослідження.

Крім цього колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2 ч. 5 цієї ж статті КАС України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Апеляційний суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юріон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати усі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 як фізична особа із присвоєним реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області як платник податків і зборів, свідченням чого є відомості із Державного реєстру фізичних осіб платників податку про реєстраційні дані фізичної особи платника податків.

Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області поштовим відправленням за номером 77 4, направлено податкову вимогу форми «Ф» за №0-0905 від 21.10.2021, яка вручена відповідачу 29.10.2021.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, тому таке підлягає стягненню.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 ПК України).

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), які є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України).

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 цього ж Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

До загальнодержавних податків відповідно до підпункту 9.1.3. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України належить податок на додану вартість, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 є платником податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб і військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка виникла у зв`язку з несплатою останнім грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями форми «Р» за №, №, № від 19.06.2019, суд зазначає наступне.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пунктів 86.1., 86.3., 86.8. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Контролюючим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб та військового збору, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, обчислення та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, складено акт №446/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 22.05.2019.

Контролюючим органом встановлено порушення:

а) за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.06.2019 за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 550 428,45 гривень та застосовані штрафні санкції в сумі 137 607,11 гривень.

Зважаючи на часткову сплату заборгованості із вказаного податку в сумі 7 381,99 гривень, стягненню основного зобов`язання за вказаним податковим повідомлення-рішенням підлягає 543 046,46 гривень;

б) за військовим збором, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 19.06.2019 за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 45 869,03 гривень та застосовані штрафні санкції в сумі 11 467,26 гривень.

Так як мало місце часткова сплата основних зобов`язань за таким податком в 48,62 гривень стягненню підлягає 45 820,41 гривень.

в) з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів:

- податкове повідомлення-рішення за № від 19.06.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 602 784,00 гривень та застосовані штрафні санкції в сумі 150 696,00 гривень.

Враховуючи часткову сплату зобов`язань із вказаного податку в сумі 1,65 гривень стягненню за основного платежу за коментованим податковим повідомлення-рішенням підлягає 602 782,35 гривень.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України була порушена процедура оскарження податкового зобов`язання, визначених, серед іншого, податковими повідомленнями-рішеннями форми «Р» за №, №, № від 19.06.2019.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №300/8140/19 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.06.2019 за №№ , , , , , вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06.08.2019 за №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 19.06.2019 за №, задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 19.06.2019. В задоволенні решти позову відмовлено (https://reestr.court.gov.ua/Review/95977487).

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 28.09.2021 апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення суду від 15 березня 2021 року у справі №300/1840/19 - без змін.

Рішення суду у справі №300/1840/19 набрало законної сили 28.09.2021 (https://reestr.court.gov.ua/Review/100048818).

Ухвалою Верховного Суду від 22.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку касаційного оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/1840/19. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/1840/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (https://reestr.court.gov.ua/Review/105871234).

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України).

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, нараховане позивачем податкове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб і військового збору, що сплачується за результатами річного декларування, яке виникло у зв`язку з несплатою останнім грошових зобов`язань в загальному розмірі 1 491 419,59 гривень, визначеного податковими повідомлення-рішеннями форми «Р» за №, №, № від 19.06.2019, є узгодженими та являється податковим боргом.

Щодо доводів про апелянта про безпідставне нарахування пені в період дії карантину.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань ( пп.129.3.1. п. 129.2 ст. 129 ПК України).

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1. та 129.1.2 пункту 129.1 статі 129 Податкового кодексу України(включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (пункт 129.4 статті 129 Кодексу).

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №533-IX, який набрав чинності 18.03.2020, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1 такого змісту: «За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.».

В подальшому, пункт 52-1 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, із змінами, внесеними згідно із Законом від 13.05.2020 № 591-IX та Законом від 13.05.2020 № 591-IX, викладено у наступній редакції: «За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин.

В подальшому дія карантину рішеннями Уряду України періодично продовжувалася, зокрема і до 31 грудня 2022 року.

Із змісту інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 слідує, що , 12.10.2021 у відомостях з`явилися дані про нарахування податковим органом пені (статті 129 ПК України), згідно податкових повідомлення-рішень №, №, № від 19.06.2019, відповідно до рішення суду від 28.09.2021 у справі №300/1840/19 в загальному розмірі 329 681,15 гривень, в тому числі:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі в сумі 190 100,18 гривень;

- з військового збору, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 10 737,01 гривень;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 128 843,96гривень.

В матеріалах справи наявна довідка за №7086/5/09-19-13-04-09 від 06.09.2022, відповідно до якої ГУ ДПС у Івано Франківській області зазначає, що розмір пені 329 681,15 гривень, який є предметом стягнення у даній справі, розрахований відповідно до вимог статті 129 Податкового кодексу України із урахуванням положень підпункту 52-1 пункту 52 Підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, введені в дію Законом України від 17.03.2020 за №533-ІХ «Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 30.03.2020 за №540-ІХ, від 13.05.2020 за №591-ІХ.

Отже, пеня у розмірі 329 681,15 гривень нарахована відповідачу до дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) та відповідно відсутні визначені законом підстави для її списання.

Щодо оводів апелянта про неотримання ним податкової вимоги форми "Ф" за №0-0905 від 21.10.2021, у зв`язку із перебуванням на лікуванні, та яка вручена йому 29.10.2021 апеляційний суд зазначає наступне.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків (підпункт 59.1 статті 59 ПК України).

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області поштовим відправленням за номером 77 4, направлено податкову вимогу форми "Ф" за №0-0905 від 21.10.2021, яка вручена відповідачу 29.10.2021 (а.с.7, зворотній бік а.с.8).

Абзацом 1 пункту 6 Розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №610 від 30.06.2017, визначено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові).

Отже, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Відповідачем не надано доказів перебування на лікуванні у період вручення податкової вимоги та доказів оскарження податкової вимоги у строк передбачений законом.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується довідкою про суму податкового боргу, що підлягає стягненню за платежами від 06.05.2022, податковими повідомленнями-рішеннями від 19.06.2019, податковою вимогою форми «Ф» за №0-0905 від 21.10.2021, а також інтегральними (обліковими) картками платника податку, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб і військового збору, що сплачується за результатами річного декларування в загальній сумі 1 821 100,74 гривень, являється податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 1 821 100,74 гривень, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 ПК України).

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то відповідно податковий орган звернувся до суду із позовом на стягнення 1 821 100,74 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

Щодо доводів апелянта про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/1840/ 19, то суд першої інстанції вірно вказав, що за приписами пункту 3 частини 2 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Необхідною передумовою зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частина 1 статті 236 коментованого Кодексу є неможливість її розгляду до вирішення по суті іншої справи.

Тобто, цією нормою передбачено, що провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, від якого залежить вирішення даної справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 за справою №300/1840/19 відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень форми «Р» №, №, № від 19.06.2019.

У зв`язку із ухваленням Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 28.09.2021 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 набрало законної сили, відповідно, податкові зобов`язання, визначені податковими повідомлення-рішеннями форми «Р» №, №, № від 19.06.2019, є узгодженими.

Відповідно до статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття (частини 1 статті 325 КАС України), отже підставою для зупинення провадження по справі не може бути касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у такій справі, оскільки такі вже набрали законної сили.

Що стосується доводів апелянта про те, що вимоги контролюючого органу щодо стягнення боргу у даній справі передчасними та протиправними, та втручанням в право «на мирне володіння майном», яке гарантоване йому, як особі, яка є інвалідом 2 групи, статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та повідомляє апеляційний суд, що на даний час ФОП ОСОБА_2 звернувся із заявою до ЄСПЛ, то апеляційний суд зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі є стягнення податкового боргу, який є узгодженим. Відповідач фактично не заперечує наявність податкових зобов`язання, які визначені податковими повідомлення-рішеннями форми «Р» №, №, № від 19.06.2019 та є узгодженими.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то відповідно податковий орган звернувся до суду із позовом на стягнення 1 821 100,74 гривень, у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

Таким чином, доводи апелянта ро передчасність позову та втручанням в його право «на мирне володіння майном», яке гарантоване йому статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулося в суд з адміністративним позовом до про стягнення податкового боргу у розмірі 1 821 100,74 гривень.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2022 р. становив 2481 грн. 2481 грн.х100=248100 грн. Отже, на сума стягнення 1821100,74 грн. перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, наведене унеможливлювало розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду з підстав визначених п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №300/2860/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 1821100 ( один міліон вісімсот двадцять одну тисячу сто ) гривень 74 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
У зв`язку із перебуванням судді Матковської З.М. та Кузьмича С.М. в період з 02.02.2023 по 03.02.2023 включно у щорічній відпустці, повний текст постанови складено 06.02.2023.