Справа № 420/15630/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), у якій з урахуванням нової редакції позову від 18.11.2022 року, просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 04.10.2022 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

На обґрунтування вказаних вимог позивачка зазначає, що з 07.11.2013 року їй була призначена пенсія як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Водночас з 01.08.2002 р. по 06.06.2014 р. (майже 12 років) позивачка мала статус посадової особи місцевого самоврядування та було присвоєно відповідний ранг посадової особи місцевого самоврядування. Враховуючи, що з 04.07.2001 року дія Закону України «Про державну службу» 3723-Х-ІІ від 16.12.1993 поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечать Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (280/97-ВР), Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування згідно із Законом № 2493-ІІІ від 07.06.2006 р, а також керуючись ст. 37 Закону України «Про державну службу» 3723-ХІІ, позивачка звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси із заявою від 04.10.2022 здійснити перерахунок пенсії за минулі роки та зробити відповідне підвищення її розміру у відповідності до вимог ЗУ «Про державну службу» 3723-ХІІ. Проте, відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи це ЗУ «Про державну службу» 899 від 10.12.2015 р., не дивлячись на те, що позивачу була призначена пенсія, коли діяв Закон № 3723-ХІІ і позивачка просила перевести її на пенсію згідно Закону № 3723-ХІІ, а не за Законом № 899. Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

09.04.2020 р. відповідач надав відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи на те, що з 04.09.2013 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачка двічі звернулася до Головного управління із зверненнями № 13087/Г- і 500-22 від 06.09.2022 та №14773/Г-1500-22 від 04.10.2022, щодо переходу з пенсії за віком за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу». Листами Головного управління №15256-13087/Г-02/8-1500/22 від 16.09.2022 та №16931-14773/Г-02/8-1500/22 від 13.10.2022 надано відповідь на звернення позивачки, в яких зазначено, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VIII (далі - Закон №889). У зв`язку з цим Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723) втратив чинність крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VІІІ, якими встановлено право на пенсію за віком. Оскілки у позивачки немає необхідного 10 - річного (20 - річного) стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців станом на 01.05.2016, відтак відсутні підстави для переведення з пенсії за віком відповідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу».

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались.

20.12.2022 року на виконання ухвали суду від 22.11.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області супровідним листом від 08.12.2022 за № 1500-0306-7/126500 надало суду копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 07.11.2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, зокрема, листування між ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Одеській області зі спірного питання, у т.ч. заява ОСОБА_1 про переведення її пенсії на інший вид пенсійного забезпечення з доданими до неї документами ( у разі наявності); витяг з пенсійної справи ОСОБА_1 (рішення/протокол про призначення пенсії, рішення/протоколи про переведення або відмову у переведені пенсії на інший вид пенсійного забезпечення) та інші документи, які стосуються спірного питання.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 з 2013 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

04.10.2022 року позивачка звернулась до Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеса із заявою про перерахунок пенсії з минулі роки з відповідним підвищенням її розміру у відповідності до вимог ЗУ «Про державну службу» 3723-ХІІ, посилаючись на те, що з 04.07.2001 року дія Закону України «Про державну службу» 3723-ХІІ від 16.12.1993 поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (280/97-ВР), Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування згідно із Законом N 2493-ІІІ ( 2493-14) від 07.06.2001 та у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» 3723, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. З 2013 року їй призначена пенсія як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, при цьому з 01.08.2002 по 06.06.2014 (майже 12 років) мала статус посадової особи місцевого самоврядування та було присвоєно відповідний ранг посадової особи місцевого самоврядування. ( а.с. 12)

13.10.2022 року ГУ ПФУ в Одеській області листом за вих. № 16931-14773/Г-02/8-1500 /22 повідомлено ОСОБА_1 проте, що пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 (далі Закон № 889), який набрав чинності з 01.05.2016, передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 (далі Закон № 3723). На призначення пенсії за Законом № 889 можуть розраховувати дві категорії осіб: державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) обіймали посади державної служби та мали не менш 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів; особи, які на день набрання чинності Законом № 889 мали не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів. Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 до 4 липня 2001 року, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Оскільки за даними трудової книжки станом на 01.05.2016 відсутній необхідний стаж на посадах державної служби, то не має підстав для переходу на пенсію за віком згідно Закону України № 889. ( а.с. 13-14)

Вважаючи дану відмову відповідача протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі по тексту - Закон № 1058-ІУ), яким визначено, зокрема

- особі, яка має одночасно право на різні види, призначається один з цих видів пенсії за її вибором. ( стаття 10 Закону № 1058-ІУ);

- переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. ( частина 3 ст. 45 Закону № 1058-ІУ)

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

Положеннями частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ ( далі Закон № 3723-ХІІ ) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII ( далі Закон № 889-VIII), яким передбачено, зокрема,

- до стажу державної служби зараховуються, у тому числі, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" ( пункт 4 частини другої статті 46 Закону № 889-VIII);

- визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; ( п.п. 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII);

- стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.(пункт 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII);

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. ( пункт 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. ( пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII)

VI. Оцінка суду

З аналізу змісту зазначених норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Щодо застосування зазначених норм матеріального права при вирішенні справ в аналогічних спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18) дійшла висновку, що « за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.… », який відповідно до п. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік, страховий стаж, стаж державної служби.

Як встановлено судом, за позицією позивачки з 01.08.2002 по 06.06.2014 (майже 12 років) вона мала статус посадової особи місцевого самоврядування та було присвоєно відповідний ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідач у відзиві на позов підтвердив, що згідно поданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 08 місяців 26 днів, в тому числі 11 років 1 місяць стаж роботи в органах місцевою самоврядування.

Відтак, станом на 01 травня 2016 року позивачка лише частково відповідає вимогам п. 10 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, оскільки має 11 років 1 місяць відповідного стажу, проте станом на 01.05.2016 не працювала на посаді державної служби.

Разом з тим, суд вважає помилковою позицію відповідача, що робота в органах місцевого самоврядування не включена до переліку посад, за якими передбачено зарахування стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 за №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 не може бути зарахований як стаж державного службовця.

Підсумовуючи викладене та враховуючи, що на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивачка державну службу не проходила, мала страховий стаж менше 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ не займала посаду державної служби, суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у переведенні її на пенсію відповідно до положень Закону № 3723-ХІІ.

Слід окремо погодитися, що положення пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII в своєму спільному застосуванні із частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII дещо змінило можливість посадових осіб органу місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування 10 років, на реалізацію права на пенсію державного службовця. Втім, у спірному випадку позивачка, станом на день введення в дію коментованих змін (01.05.2016), не мала сукупних умов, необхідних для призначення пенсії державного службовця за положеннями старого законодавства. А відтак, такими змінами, при переходів у правовідносинах із попереднього нормативно регулювання на нове, права позивача не могли бути порушені.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної відмови, а тому позов не підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються, серед іншого із судового збору.

Позивачкою сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 992,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №ПН2794966 від 01.11.2022 (а.с.16).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судовий збір.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.