Справа № 280/11618/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 листопада 2022 року Справа № 280/11618/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Білай В.Р.

представника позивача Гришка І.І.,

представника відповідача Боярської В.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл-Транс-Газ" до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оіл-Транс-Газ" (далі - позивач) зверну-лось із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - від-повідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «С» від 06.10.2021 № 9 про застосування штрафних (фінан-сових) санкцій (штрафів) та/або пені в розмірі 253 569,12 грн., прийняте Головним управ-лінням ДПС у Запорізькій області на підставі акту фактичної перевірки № 8088/08/01/07/09/42924237 від 30.08.2021 з питань дотримання вимог Податкового кодек-су України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про застосування ре-єстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тю-тюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

В обґрунтування позову посилається на те, що перевіряючими під час проведення фактичної перевірки нібито було встановлено порушення ведення у встановленому зако-нодавством порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: на момент перевірки АЗС за адресою м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133 А ТОВ «Оіл-Транс-Газ» 21.08.2021 о 8:30 не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. В ході перевірки були зняті фактичні за-лишки ППМ на загальну суму 126 927,56 грн, складено відомість ППМ (додаток № 1 до Акту перевірки), які підписано оператором АЗС. Згідно відомості ТМЦ на момент пере-вірки було неоприбутковано ППМ на загальну суму 126 927,56 грн.

Водночас, зазначаючи про наявність за місцем зберігання та реалізації товарів не-облікованих товарно - матеріальних цінностей на суму 126 927,56 грн., в Акті перевірки чітко не вказано, які саме товарно - матеріальні цінності (найменування, кількість тощо) були виявлені за адресою: Запорізька обл., Пологівський р-н, м. Молочанськ, вул. Шевче-нка, 133 А, а також якими первинними документами підтверджується ця обставина. Та-кож Акт перевірки не містить доказів того, що посадовими особами контролюючого ор-гану, з метою визначення необлікованих товарно - матеріальних цінностей, було ініційо-вано проведення інвентаризації, за результатами проведення якої було складено відповідний акт. За таких обставин, висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки, є необґрунтованими та такими, що не мають свого документального підтвер-дження.

Окрім цього, позивач стверджує про те, що підставою для нарахування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. є висновок контролюючого органу про неподання Товарист-вом до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО № та ненадан-ня копій фіскальних звітних чеків з РРО за: 05.03.2021; 08.04.2021; 01.05.2021; 12.05.2021.

З огляду на те, що у позивача наявні Z -звіти за відповідні дати, вважає, що висно-вок Акту перевірки у цій частині є необґрунтованим та безпідставним. На підставі викла-деного, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовну заяву не визнав. У відзиві на позовну заяву № 80469/6/08-01-20-07-07 від 20.12.2021 посилається на те, що Актом перевірки встановлено, що на мо-мент проведення перевірки АЗС за адресою: Запорізька область, м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А, де здійснює діяльність ТОВ «ОІЛ- ТРАНС-ГАЗ» не зберігається (від-сутній) другий примірник змінного звiту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про пору-шення установленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. В ході перевірки були зняті фактичні залишки паливо-мастильних матеріалів, складено відомість ТМЦ (додаток № 3 до акту), яку підписано оператором АЗС. Згідно відомості ТМЦ на момент перевірки було не оприбутковано ПМП на загальну суму 126527,56 грн., що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів ро-зрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).

Також відповідач зазначає, що в ході фактичної перевірки позивачем для перевірки не було надано оригіналів первинних документів обліку пального, обов`язковість ведення яких саме за місцем продажу пального передбачена чинним законодавством. Оператор АЗС надав письмові пояснення, які свідчать про відсутність ведення обліку наявного пального на АЗС за адресою: м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А та веденням такого обліку «в офісі підприємства» (копія додається). Акт фактичної перевірки містить де-тальний опис товару (пального), на який не надано до закінчення перевірки документів щодо його обліку відповідно до порядку, встановленого чинним законодавством саме за місцем обігу. При подальшій перевірці встановлено неподання до органів ДПС звітності пов`язаною із використанням реестратора розрахункових операцій № та не-надання копій фіскальних звітних чеків з РPO за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021, 12.05.2021р. і т.д. (всього 14 випадків), що є порушенням пунктів 7, 9 статті 3 Закону № 265.

Таким чином, за висновком відповідача, ТОВ «ОІЛ-ТРАНС-ГАЗ» було порушено пункти 1, 7, 9, 12 статті 3 Закону України № 265. На підставі викладеного, просить відмо-вити у задоволенні позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.12.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викли-ку) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 15.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального по-зовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.03.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

З огляду на викладене, враховуючи очевидні загрози здійснення кібератак на про-грамне забезпечення органів державної влади, в Запорізькому окружному адміністратив-ному суді на період з 25.02.2022 по 28.02.2022 комп`ютерна програма «Діловодство спе-ціалізованого суду» була примусово відключена.

28.02.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адмі-ністративного суду у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, пра-цівників суду та суддів був виданий наказ № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану», яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду в період з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адмі-ністративного суду від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022 № 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22 строк дії наказу від 28.02.2022 № 11 «Про встанов-лення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умо-вах воєнного стану» продовжений до 06.05.2022 включно. Вищезазначене підтверджуєть-ся наявною в матеріалах справи довідкою керівника апарату Запорізького окружного ад-міністративного суду.

У зв`язку з вищенаведеним, призначене на 10.03.2022 підготовче засідання по справи не відбулось. Ухвалою суду від 02.07.2022 було призначено підготовче засідання на 26.08.2022.

26.08.2022 у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 20.09.2022.

Протокольною ухвалою суду 20.09.2022 було відкладено підготовче засідання на 28.09.2022.

Протокольною ухвалою суду 28.09.2022 закрито підготовче провадження та приз-начено розгляд справи по суті на 12.10.2022.

12.10.2022 судове засідання не відбулось з метою уникнення загрози життю та здоров`ю працівників та відвідувачів суду через обстріли м. Запоріжжя.

Наступне судове засідання з розгляду справи по суті було призначено на 28.11.2022.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

28.11.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судово-го рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

До Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшли листи ДПС України від 31.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07 та від 26.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07 стосовно можливих порушень законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації пального.

Начальник управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Д. Шепель доповідною запискою від 17.08.2021 за № 12212/08-01-07-09-06 пові-домив заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області А. Децик про наявність підстав, визначених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, для проведення фак-тичної перевірки позивача.

З метою здійснення функцій, передбачених статтею 19-1 ПК України, відповідно до ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, п.52 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, заступником начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області видано наказ № 2521-п від 19.08.2021 про проведення з 21.08.2021 фактичної перевірки ТОВ «ОІЛ-ТРАНС-ГАЗ» за місцем здійснення діяльності: Запорізька обл., Пологівський р-н, м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А, з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск та облік нафти і нафтопродуктів; вимоги законодавства, яке регулює ведення касових операцій, наявності ліцензії та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та підакцизних товарів в Україні.

На підставі наказу Головним управлінням ДПС у Запорізькій області були видані направлення на перевірку від 19.08.2021 №3997, №3998, № 3999 та № 4000.

В період з 21.08.2021 по 30.08.2021 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом складено акт фактичної перевірки № 8088/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 30.08.2021 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148.

Згідно з висновками, викладеними в розділі 3 Акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення з боку позивача вимог чинного законодавства, а саме:

- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи);

- п. 7, п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (неподання до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО № , та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021, 12.05.2021);

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації).

Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті перевірки, позивачем до контролюючого органу були подані заперечення до акту перевірки від 17.09.2021 № 15.

За наслідками розгляду вказаних заперечень, відповідач листом від 04.10.2021 № 61516/6/08-01-07-09 повідомив про те, що порушення позивачем п. п. 1, 7, 9, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», про які зазначено в Акті перевірки, вважає дійсними, а заперечення такими, що не підлягають задоволенню.

06.10.2021, на підставі Акту перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення форми «С» № 9 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в розмірі 253 569,12 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стосовно підстав проведення фактичної перевірки позивача судом встановлено наступне.

Так, відповідач стверджує, що з метою здійснення функцій, передбачених статтею 191 ПК України, відповідно до ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області було видано наказ № 2521-п від 19.08.2021 про проведення 21 серпня 2021 року фактичної перевірки ТОВ «Оіл - Транс - Газ» за місцем здійснення діяльності: м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133-А з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск та облік нафти і нафтопродуктів; вимоги законодавства, яке регулює ведення касових операцій, наявності ліцензії та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів в Україні.

На підставі цього наказу посадовим особам ГУ ДПС у Запорізькій області були видані направлення від 19.08.2021 № 3997, 3998, 3999 та 4000.

Окрім цього, відповідач також зазначає, що перед початком проведення фактичної перевірки оператора АЗС Суптелю А.Ю. було ознайомлено з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки, про свідчать її особисті підписи на вказаних документах.

За таких обставин, відповідач вважає, що фахівцями податкового органу було дотримано всіх вимог статті 81 ПК України, що надало їм повне право для проведення фактичної перевірки.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача та з цього приводу зазначає наступне.

Підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Тобто, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності обставин, що свідчать про порушення або можливі порушення платником податків приписів податкового законодавства.

Приписами пункту 81.1 статі 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

2) копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

3) службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлень і наказу на проведення перевірки, а також службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Так, 19 серпня 2021 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було видано наказ № 2521-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Оіл -Транс - Газ».

Відповідачем до матеріалів справи було додано копію доповідної записки начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Шепеля Д.В., зареєстрована 17.08.2021 за № 12212/08-01-07-09-06, із пропозицією організувати, у відповідності до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, проведення в серпні 2021 року фактичних перевірок суб`єктів господарювання.

Зі змісту наданої копії доповідної записки вбачається, що підставою для прийняття відповідачем наказу про проведення фактичної перевірки позивача слугувала інформація, викладена у листах ДПС України від 31.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07 та від 26.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07 стосовно можливих порушень законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, стосовно суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з реалізації пального.

Аналізуючи інформацію, викладену, зокрема, у листі ДПС України від 26.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07, вбачається, що контролюючим органом у цьому документі не зазначено жодних конкретних відомостей про те, що саме стало передумовою для призначення фактичної перевірки позивача, не визначено те, які саме порушення чинного законодавства були допущені чи можливо допущені безпосередньо позивачем, що свідчить про відсутність підстав, визначених пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, для проведення спірної фактичної перевірки.

Вказаний лист містить лише узагальнені та знеособлені припущення стосовно вчинення невизначеним колом суб`єктів господарювання у період з січня по квітень 2021 року податкових правопорушень та спрямований на забезпечення виконання територіальними органами ДПС України Плану заходів щодо недопущення ухилення від сплати податків і зборів суб`єктами господарювання та запобігання відмиванню коштів в офшорних зонах, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 3 березня 2021 р. № 162-р, про що зазначено у абзаці 1 цього листа.

Окремо також слід зосередити увагу на тому, що у відповідності до цього Плану заходів серед основних завдань, які покладено на органи ДПС України, є, зокрема, вжиття заходів податкового контролю із запобігання ризикам необґрунтованого формування платниками податку на додану вартість податкового кредиту з урахуванням категорії ризиковості суб`єктів господарювання, а також виявлення, запобігання та руйнування схем ухилення від оподаткування суб`єктами господарювання під час виплати заробітної плати та інших доходів фізичним особам з метою залучення додаткових надходжень з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З аналізу вищенаведеної норми ПК України вбачається, що предметом фактичної перевірки можуть бути лише питання стосовно:

- регулювання обігу готівки;

- порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій;

- ведення касових операцій;

- наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних то-варів;

- дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, офо-рмлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Втім, питання щодо необґрунтованого формування платниками податку на додану вартість податкового кредиту та ухилення від оподаткування суб`єктами господарювання під час виплати заробітної плати та інших доходів фізичним особам законодавчо не віднесено до переліку таких питань.

Відтак, аналізуючи вимоги чинного ПК України, а також співставляючи надані відповідачем копії наказу на проведення фактичної перевірки, доповідної записки, листа ДПС України від 26.05.2021 № 12379/7/99-00-07-05-03-07 з положеннями статті 80 ПК України, суд вважає, що проведення в даному випадку контролюючим органом фактичної перевірки ТОВ «Оіл - Транс - Газ» здійснювалось без належних на це правових підстав.

Оскільки відповідачем не доведено наявність законних підстав для проведення такої перевірки та не надано жодних доказів наявності чи отримання ним в установленому законодавством порядку відповідної інформації, яка б надавала йому право на проведення перевірки згідно з пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та необхідності здійснення саме такого виду контролю/перевірки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що акт фактичної перевірки № 8088/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 30.08.2021 не може бути допустимим доказом у справі, оскільки складений із порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України, а його висновки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі, і в основу спірного податкового повідомлення - рішення форми «С» № 9 від 06.10.2021.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/1304/2020 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого інформація (в цьому випадку лист Державної податкової служби України), на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення Позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив про те, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень - рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень - рішень.

При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Стосовно висновків відповідача про порушення позивачем приписів п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд зазначає наступне.

Так, підставою для нарахування позивачу суми штрафних санкцій в розмірі 4,00 грн. є висновок контролюючого органу про непроведення позивачем розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, чим порушено п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як вже зазначалось, підставами для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок, у відповідності до приписів ст. 83 ПК України, є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;

- судові рішення;

- податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

В той же час, матеріали перевірки не містять жодних доказів, якими було зафіксовано факт не проведення позивачем розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, а тому висновки Акту перевірки в цій частині суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Щодо висновків податкового органу в частині порушення позивачем приписів п. п. 7, 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слід зазначити наступне.

Так, підставою для нарахування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. є висновок контролюючого органу про неподання позивачем до органів ДПС звітності, пов`язаної з використанням РРО № , та ненадання копій фіскальних звітних чеків з РРО за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021, 12.05.2021, чим порушено п. п. 7, 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Однак такий висновок Акту перевірки суперечить дійсним обставинам через наступне.

Відповідно до положень пункту 7 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Пунктом 9 статті 3 цього Закону визначено, що суб`єкти господарювання зобов`язані щоденно створювати у паперовій та/або електронній формі реєстраторами розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) або програмними реєстраторами розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Статтею 2 Закону 265/95-ВР визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний фіскальний звітний чек) реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час створення якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься відповідно до фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій або фіскального сервера контролюючого органу.

Відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (надалі - Вимоги 199), Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора.

Пунктом 14 Вимог 199 визначено, що чеки всіх звітів повинні містити такі загальні реквізити:

- назву і адресу господарської одиниці;

- індивідуальний номер платника, перед яким друкуються великі літери "ПН". У разі коли суб`єкт підприємницької діяльності не зареєстрований як платник ПДВ, замість індивідуального номера платника повинен бути надрукований ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або ідентифікаційний номер згідно з ДРФО (для фізичних осіб), а замість літер "ПН" - літери "ІД";

- фіскальний номер реєстратора, перед яким друкуються великі літери "ФН";

- заводський номер реєстратора;

- логотип виробника.

У відповідності до положень пункту 17 Вимог 199, чек Z-звіту - фіскальний звітний чек повинен додатково містити такі дані (всі підсумки та суми обчислюються за зміну):

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) за кож-ною ставкою ПДВ окремо;

- літерні позначення та відповідні ставки ПДВ у відсотках, а також дати їх остан-нього занесення (якщо таке занесення проводилося у день друкування даного фі-скального звітного чека);

- суми ПДВ за кожною ставкою;

- підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), продаж яких не підлягає обкладенню ПДВ;

- загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послу-ги) з розбивкою за формами оплати;

- підсумок розрахункових операцій та суми ПДВ відповідно до абзаців другого, че-твертого, п`ятого, шостого цього пункту за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), якщо такий підсумок не дорівнює нулю;

- суми готівки за операціями "службового внесення" та "службової видачі";

- кількість касових чеків (квитанцій), виданих за зміну, окремо за реалізованими товарами (наданими послугами) та виданими коштами;

- номер, дату і час друкування фіскального звітного чека;

- повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.

На виконання вимог статті 3 вказаного Закону, позивачем за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021 та 12.05.2021 були сформовані наступні Z - звіти:

1) Z - звіт за 05.03.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 6 961,23 грн. (№ 1371 від 06.03.2021; час друкування - 00:06:55; фіскальний номер - );

2) Z - звіт за 08.04.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 12 602, 47 грн. (№ 1406 від 09.04.2021; час друкування - 00:08:12; фіскальний номер - );

3) Z - звіт за 01.05.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 0,00 грн. (№ 1429 від 02.05.2021; час друкування - 00:02:28; фіскальний номер - );

4) Z - звіт за 12.05.2021 на загальну суму розрахункових операцій в розмірі 3 887,30 грн. (№ 1440 від 13.05.2021; час друкування - 00:32:22; фіскальний номер - ).

Зі змісту вказаних Z - звітів вбачається, що дані документи мають всі обов`язкові реквізити, визначені Вимогами 199, зокрема, номер, дату і час друкування, фіскальний номер реєстратора, повідомлення про обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті тощо.

Окрім цього, суд також зазначає, що згідно пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 № 199, фіскальна інформація - інформація про обсяг розрахункових операцій, проведених через реєстратор у фіскальному режимі роботи, інформація, що міститься в розрахункових документах, інформація, що вноситься до оперативної пам`яті реєстратора за підсумками розрахункової операції, інформація, що вноситься до фіскальної пам`яті за підсумками зміни, контрольна стрічка в електронній формі та контрольно-звітна інформація, яка передається до системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій.

Фіскалізація - це перехід від нефіскального до фіскального режиму роботи реєстратора.

Статтею 2 Закону 265/95-ВР визначено, що фіскальний режим роботи - це режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій.

Згідно пункту 3 Вимог 199, фіскалізація проводиться один раз за весь період експлуатації реєстратора. При цьому реєстратор повинен забезпечити неможливість подальшого виходу з фіскального режиму роботи.

Відповідно до пункту 6 Вимог 199, усі документи, що друкуються реєстратором у фіскальному режимі роботи, повинні мати логотип виробника, зазначений в експлуатаційній документації на конкретну модель (модифікацію) реєстратора, який виводиться на друк тільки після закінчення друкування фіскальних даних. Логотип виробника друкується у вигляді графічного зображення. Не дозволяється друкування логотипа символами, що застосовуються для друкування документа.

Реєстратор повинен забезпечувати ідентичність фіскальної інформації в копіях документів, що зберігаються в носії контрольної стрічки в електронній формі, такій інформації у відповідних документах, створених в паперовій та/або електронній формі.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що посадовими особами під час проведення фактичної перевірки позивача не було встановлено факт роботи реєстратора розрахункових операцій ФН у нефіскальному режимі, а також будь - яких інших порушень його фіскальних функцій.

Крім того, обставину щодо роботи реєстратора розрахункових операцій ФН у фіскальному режимі підтверджує також наявність у Z - звітах за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021 та 12.05.2021 логотипу виробника, як це передбачено пунктом 6 Вимог 199.

Відповідно до положень пункту 7 ст. 3 Закону 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі), повинні подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України затверджено наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 № 1057 (надалі - Порядок 1057).

Відповідно до пункту 1.2. Порядку 1057, інформаційний еквайр - юридична особа, яка уповноважена Платіжною організацією надавати суб`єктам господарювання послуги з технічної підтримки та інформаційного обслуговування передачі даних РРО до системи обліку даних РРО ДПС за технологією Національного банку України.

Система обліку даних РРО (надалі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Приписами пункту 9.1. Порядку 1057 визначено, що передача даних РРО до серверу обробки інформації виконується згідно з регламентом, заданим у конфігурації РРО у форматі XML-документів, визначеному у протоколі передачі інформації. Інформаційні еквайри забезпечують подальшу передачу захищених даних, що були отримані від РРО, з бази даних інформаційного еквайра до СОД РРО виходячи із вимог якнайшвидшої передачі даних до СОД РРО з урахуванням оптимізації навантажень на компоненти центру керування, маршрутизації та моніторингу СЗЗД РРО та СОД РРО.

Механізм функціонування СОД РРО щодо отримання від реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій визначених законодавством даних та збереження таких даних у базі даних інформаційно-телекомунікаційної системи Державної податкової служби України врегульовано Порядком функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 (надалі - Порядок 477).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку 477, СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Порядку 477, СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що СОД РРО забезпечує, зокрема, збереження документів, створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи.

База даних призначена для зберігання, серед іншого, даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі даних про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, фіскальні звіти.

З наведеного вбачається, що вся інформація про фіскальні звітні чеки, направлені реєстраторами розрахункових операцій, міститься в базах даних системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, розпорядником якої є органи Державної податкової служби України.

В той же час відповідач, маючи доступ до вищезазначеної інформації, не надав разом із письмовими поясненнями жодних доказів на підтвердження своїх доводів в частині неподання позивачем до контролюючого органу Z - звітів за 05.03.2021, 08.04.2021, 01.05.2021 та 12.05.2021.

Доводи відповідача про те, що суб`єкт господарювання повинні створювати та дру-кувати Z-звіт кожного дня, протягом якого він здійснював розрахункові операції, але не пізніше 24:00 цього дня також є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 Вимог 199, Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора

Зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

У примітках до формату і розрядності даних, що зберігаються у фіскальній пам`яті (додаток до Вимог 199), зазначено, що максимальна тривалість зміни РРО не повинна перевищувати 24 години.

У даному випадку слід розрізняти тривалість зміни роботи РРО та тривалість зміни роботи персоналу суб`єкта господарювання.

Відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом (ч. 1 ст. 43 ГК України).

З огляду на це, суб`єкти господарювання мають право самостійно встановлювати режим роботи та тривалість робочого часу (зміни) на підприємстві з урахуванням вимог чинного трудового законодавства.

Відповідно до пункту 7 Вимог 199, усі режими роботи реєстратора (крім тих, що забезпечують усунення причин блокування) повинні блокуватися, зокрема у разі перевищення максимальної тривалості зміни роботи РРО.

Враховуючи викладене, якщо суб`єкт господарювання працює цілодобово і робоча зміна закінчується наступного календарного дня (наприклад о 08 год. 00 хв.), то фіскальний звітний чек (Z - звіт) повинен роздруковуватися кожного дня після закінчення робочої зміни, тобто після 08 год. 00 хв., але не пізніше 24 годин, які минули від реєстрації першої розрахункової операції після виконання попереднього Z-звіту. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження аргументів відповідача як щодо порушення вказаного строку друкування Z-звіту, так і в частині неподання позивачем відповідних Z-звіту до системи ДПС України, що вказує на невиконання відповідачем свого процесуального обов`язку, закріпленого приписами ч. 2 ст. 77, ч. 3 ст. 79 КАС України.

З огляду на викладене, висновок відповідача про порушення позивачем приписів п. п. 7, 9 ст. 3 Закону 265/95-ВР є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем приписів п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд зазначає наступне.

Так, зі змісту матеріалів перевірки вбачається, що підставою для нарахування штрафних санкцій в розмірі 253 055,12 грн. є висновок контролюючого органу про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації.

Натомість, суд вважає такий висновок Акту перевірки необґрунтованим, виходячи із наступного.

Пунктом 75.1.3. ст. 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами ст. 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;

- судові рішення;

- податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Приписами пп. 20.1.6 ст. ПК України визначено, що контролюючий орган має право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон № 996 - XIV), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Подібні визначення містяться і п. 2.1.Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (надалі - Положення № 88), відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до п. 1.2. Положення № 88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування.

Статтею 9 Закону № 996 - XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Аналіз наведених норм законодавства у співставленні їх зі змістом Акту перевірки свідчить, що висновки Акту перевірки викладені всупереч вимогам податкового законодавства України, виходячи із наступного.

Так, в разі виявлення фактів порушень податкового законодавства під час проведення фактичної перевірки відповідні обставини, викладаються в акті перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті перевірки фактом порушення необхідно:

1) чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

2) зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В той же час вказаних вимог контролюючим органом дотримано не було.

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що перевіряючими під час проведення фактичної перевірки нібито було встановлено наступне, мовою оригіналу:

«(…) Встановлено порушення ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а саме: на момент перевірки АЗС за адресою м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133 А ТОВ «Оіл-Транс-Газ» 21.08.2021 о 8:30 не зберігається (відсутній) другий примірник змінного звіту АЗС за формою 17-НП, що свідчить про порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації. В ході перевірки були зняті фактичні залишки ППМ на загальну суму 126 527,56 грн, складено відомість ТМЦ (додаток № 1 до Акту перевірки), яку підписано оператором АЗС. Згідно відомості ТМЦ на момент перевірки було неоприбутковано ППМ на загальну суму 126 527,56 грн. (…)».

Водночас, зазначаючи про наявність за місцем зберігання та реалізації товарів необлікованих товарно - матеріальних цінностей на суму 126 527,56 грн., в Акті перевірки чітко не вказано, які саме товарно - матеріальні цінності (найменування, кількість тощо) були виявлені за адресою: Запорізька обл., Токмацький р-н, м. Молочанськ, вул. Шевченка 133-А, а також якими первинними документами підтверджується ця обставина.

Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Матеріали перевірки - це:

- акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

- заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

- пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Разом з тим, відомість ТМЦ (додаток № 1 до Акту перевірки), яка нібито була складена інспекторами під час перевірки та на яку містяться посилання в Акті перевірки, контролюючим органом, всупереч приписам п. 86.1. ст. 86 ПК України, не була надана.

Відтак, в даному випадку неможливо з`ясувати, на підставі чого та в який спосіб перевіряючими особами було визначено наявність у позивача необлікованих товарно - матеріальних цінностей на суму 126 527,56 грн.

Також слід зазначити, що наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246 затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності. (надалі - Стандарт).

Пунктом 4 цього Стандарту визначено, що запасами є активи, які:

- утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності;

- перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва;

- утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

У відповідності до пункту 6 Стандарту, для цілей бухгалтерського обліку запаси включають, серед іншого, товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону, бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Статтею 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів тощо.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, по рахунку 28 «Товари» ведеться облік руху товарно - матеріальних цінностей, що надійшли на підприємство з метою продажу.

Рахунок 28 «Товари» має субрахунок 282 «Товари на складі», по якому ведеться облік руху та наявності товарів, що знаходяться на підприємствах роздрібної торгівлі (в магазинах, ятках, кіосках, у буфетах підприємств громадського харчування тощо).

Так, відповідно до даних оборотно - сальдової відомості ТОВ «Оіл - Транс - Газ» по субрахунку 2821, станом на 21.08.2021 на АЗС за адресою: м. Молочанськ, вул. Шевченка, 133 А були наявні на обліку наступні товарно - матеріальні цінності:

1) бензин А-92 в загальному об`ємі 1 418,49 літрів;

2) бензин А-95 S в загальному об`ємі 494,99 літрів;

3) бензин А-95 в загальному об`ємі 835,40 літрів;

4) дизельне паливо в загальному об`ємі 1 975,63 літрів.

Таким чином, вказана інформація спростовує доводи відповідача про те, що станом на 21.08.2021 у позивача були наявні необліковані товарно - матеріальні цінності.

Доводи відповідача про те, що позивачем під час проведення перевірки не було надано оригіналів первинних документів обліку пального за місцем продажу пального також вважаємо необґрунтованими, оскільки, діючим законодавством не передбачено того, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно - матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу.

Аналогічні правові висновки викладені у Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі № 2а-12445/11/2670 та постанові від 04 листопада 2020 року у справі № 400/2733/18.

Крім того, також слід зазначити, що надісланий відповідачем запит про надання документів є таким, що складений з порушенням вимог чинного ПК України.

Оскільки пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Втім, надісланий контролюючим органом запит не містить відповідної печатки контролюючого органу.

Відповідно до абз. 20 п. 73.3 ст. 73 ПК України, у разі, якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

При цьому відсутність печатки на письмовому запиті, направленому контролюючим органом на адресу позивача, неможна віднести до недоліків, випадково допущених при їх оформленні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 826/9082/15 та від 16 квітня 2020 року у справі № 812/1681/16.

Що стосується доводів відповідача про порушення приписів Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (надалі - Інструкція № 281/171/578/155), слід зазначити наступне.

Порядок обліку нафтопродуктів на АЗС визначений у розділі 16 Інструкції № 281/171/578/155.

У відповідності до пунктів 16.1 - 16.2 Інструкції № 281/171/578/155 матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

Разом з тим, в матеріалах перевірки відсутні копії документів, зокрема, посадової інструкції оператора АЗС, в яких було б чітко визначено перелік його посадових обов`язків та які б свідчили про те, що саме оператор АЗС є відповідальною особою за ведення на АЗС обліку нафтопродуктів.

Згідно з підпунктом 10.3.1.1 підрозділу 10.3 розділу 10 Інструкції № 81/171/578/155, розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО (реєстратор розрахункових операцій), які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

Відповідно до підпункту 10.3.1.3 підрозділу 10.3 розділу 10 Інструкції №281, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.

Таким чином, виходячи із приписів вказаних правових норм, можна зробити висновок, що усі нафтопродукти, які надходять на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік зазначених товарно - матеріальних цінностей.

Актом перевірки встановлено, що позивачем на момент проведення фактичної перевірки використовувався реєстратор розрахункових операцій № .

Зауважень щодо функціонування чи неналежної роботи вказаного РРО щодо обліку палива в акті перевірки не відображено.

З акту перевірки вбачається, що працівники податкового органу, виявивши на АЗС відсутність другого примірника змінного звіту за формою № 17-НП, лише на підставі цього дійшли до висновку про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Втім, аналізуючи дані відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) (додаток № 3 до акту перевірки), вбачається те, що загальний об`єм нібито необлікованих товарно - матеріальних цінностей перевіряючими особами у своїй відомості було розраховано, виходячи із даних першого примірника змінного звіту за формою № 17-НП та Х-звіту РРО за 21 серпня 2021 року, копію якого Відповідачем було додано до відзиву на позовну заяву.

Таким чином, з огляду на те, що Х-звіт (фіскальний звітний чек) РРО за 21.08.2021 містить відомості, зокрема, про фактичні залишки пального та у літрах кожного найменування, вказана обставина також свідчить про необґрунтованість висновку контролюючого органу про наявність необлікованих товарно - матеріальних цінностей.

Окрім цього, визначальним для встановлення факту наявності необлікованих товарно - матеріальних цінностей є встановлення розбіжностей між даними обліку позивача та фактичними залишками товарно-матеріальних цінностей на АЗС.

У відповідності до підпункту 20.1.9. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (надалі - Положення 879).

Пунктом 5 розділу І цього Положення визначено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

У відповідності до п. 7 розділу І Положення 879, проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації (п. 1 розділу ІІ Положення 879).

В той же час акт перевірки не містить доказів того, що посадовими особами контролюючого органу, з метою визначення необлікованих товарно - матеріальних цінностей, було ініційовано проведення інвентаризації, за результатами проведення якої було складено відповідний акт.

Жодних вимірювань чи обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів шляхом проведення, зокрема, відповідної інвентаризації відповідачем на АЗС податковим органом не здійснювалось і, як наслідок, жодні відхилення наявних на АЗС нафтопродуктів від даних обліку позивача контролюючим органом фактично не були встановлені.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 809/1253/16.

У відповідності до положень розділу 5 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 12.08.2008 № 534, у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) зазначаються найменування окремих груп (видів) запасів (товарно-матеріальних цінностей), відібраних для проведення перевірки (графа 2). У графі 3 вказуються одиниці виміру.

При застосуванні суб`єктами господарювання автоматизованих систем обліку товарів можуть бути залучені до перевірки дані оборотів по рахунку 282, інших рахунках.

У графах 6 та 7 зазначаються код і назва постачальника, від якого отримано відібрані найменування запасів (товарно-матеріальних цінностей). У графах 8-9 - дата та номер документа, відповідно до якого отримано запаси (товарно-матеріальні цінності).

Дані про надходження запасів (товарно-матеріальних цінностей) у відповідних графах зазначаються на підставі первинних прибуткових документів, зведених відомостей про надходження від постачальника, внутрішнє переміщення тощо. У разі значного обсягу документів записи можуть групуватися у додаткових таблицях.

Між тим, відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) складена перевіряючими особами з порушення вимог цих Методичних рекомендацій.

Оскільки вказана відомість не містить жодних посилань на відповідні первинні документи позивача, на підставі яких інспекторами було визначено наявність необлікованих товарно - матеріальних цінностей, що, як наслідок, не дає можливості визначити те, яким чином перевіряючими було встановлено види нафтопродуктів, наявні на АЗС, розраховано їх загальний об`єм, ціну.

Таким чином, висновок контролюючого органу про неналежний облік нафтопродуктів внаслідок відсутності другого примірнику змінного звіту № 17-НП на АЗС на момент фактичної перевірки є передчасним та необґрунтованим.

Системний аналіз пункту 12 статті 3, статті 20 Закону № 265/95-ВР та Закону № 996-XIV дає також підстави для висновку, що фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів.

Відтак, для застосування передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР фінансової санкції контролюючий орган повинен довести, що товариство здійснювало реалізацію не облікованих товарів.

У постанові від 22 січня 2021 року у справі № 820/2403/17 Верховний Суд зробив висновок, що сама по собі відсутність на момент перевірки первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР.

У постанові від 05 березня 2019 року у справі № 806/2402/16 Верховний Суд вказує, що застосування такої санкції можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції.

За наведених обставин, вважаємо, що застосування до позивача штрафних санкцій на підставі статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» є неправомірним.

За таких обставин, висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки, є необґрунтованими та такими, що не мають свого документального підтвердження, відтак, вказані обставини є суто припущенням працівників контролюючого органу.

Стосовно відсутності факту вчинення податкового правопорушення, встановленого рішенням суду у іншій справі.

Частиною 4 статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищенаведеною нормою КАС України визначені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Так, постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 12.10.2021 у справі № 328/2463/21 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.1551 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів провадження у вказаній справі вбачається, що 08.09.2021 головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Запорізькій області Вельмою О.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 2920 щодо вчинення директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл - Транс - Газ» ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1551 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та розглянувши письмові заперечення, надані ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку про те, що обставини, викладені у акті фактичної перевірки, не можуть слугувати підставою для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена . 1 ст. 155-1 КУпАП України, так само, як і підставою для висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вини в порушенні приписів п 1, п. 7. п. 9, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, як зазначено у тексті постанови, акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 ст. 1551 КУпАП, будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, а тому суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1551 КУпАП, не доведена.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновкамиекспертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід стягнути 3 083,54 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУДПС в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06.10.2021 №9.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл - Транс - Газ» (71700, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нагорна, б. 91, ) судовий збір у сумі 3083,54 (три тисячі вісімдесят три гривні 54 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 06.02.2023.

Суддя Н.В. Стрельнікова