Справа № 592/10674/22
Суддя: Князєв В. Б.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/20/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Грибиниченко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та вимоги мотивує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 146/1 від 19.1 1.2022 про накладення адміністративного стягнення на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме за неявку 20.09.2022 без поважних причин до ТЦК та СП, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП. За родом своєї діяльності ОСОБА_1 доволі часто вимушений пересуватися Україною, а тому постійно перетинає блок-пости на в`їздах і виїздах до міст. Так трапляється, що позивачу досить часто на блок-постах вручають повістки про виклик до ТЦКСП для уточнення облікових даних. З`являючись за повісткою до ТЦКСП, позивачу ставляють певну відмітку та видають іншу повістку про виклик на іншу дату. 19.09.2022 позивач при виїзді із міста Суми у напрямку міста Києва отримав повістку про виклик на 20.09.2022 до Сумського міського ТЦКСП. Позивач повідомляв особу, яка вручала повістку, що 20.09.2022 фізично не зможе з`явитися за викликом, оскільки перебуватиме у робочих справах у місті Києві та просив відкоригувати дату, зазначивши найближчу вільну - 26.09.2022 (повернення до м. Суми). Вказана особа запевнила позивача, що він може не обов`язково 20.09.2022 з`являтися до ТЦКСП, а може зробити це найближчим часом після повернення до Сум. Саме після повернення з Києва, 26.09.2022 позивач звернувся до ТЦКСП, де отримав чергову повістку на кінець листопада 2022 року. Проте, 19.11.2022 позивач випадково був затриманий працівниками поліції, які доставили його до Сумського РУП з підстави ніби позивач є ухилянтом від мобілізації. До Сумського РУП прибули працівники Сумського міського ТЦКСП, які перевірили по власним базам даних інформацію стосовно позивача, пересвідчилися, що чергова повістка не є простроченою, запропонували розписатися на пустому бланку про відсутність скарг з приводу затримання та відпустили. 20 грудня 2022 року позивач отримав інформацію про блокування власного карткового рахунку постановою державного виконавця через що був вимушений 21.12.2022 з`явитися до відділу ДВС, де ознайомився із матеріалами виконавчого провадження стосовно виконання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, у тому числі і з самою постановою. Будь-яких копій вказаної постанови, ані протоколу у день їх складання і взагалі позивач не отримував, 19.11.2022 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебував, тобто не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тому просить суд поновити строк звернення до суду; Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №146/1 від 19.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн; справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 на новий розгляд.
В судовому засіданні ОСОБА_1 просив поновити строк на звернення до суду, позов підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача Чортенко В.А. в судовому засіданні проти позову заперечувала.
Судом встановлено, що 19.11.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 146/1 відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме 20.09.2022 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, що передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с. 7).

Дослідивши спірні правовідносини, слід зазначити таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Слід наголосити на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Разом з тим, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 29 грудня 2022 року, тобто з пропуском визначеного процесуальним законом десятиденного строку звернення (ч. 2 ст. 286 КАСУ).

Суд звертає увагу на те, що чітко визначені та однакові для всіх строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду (справи № 420/12017/19, № 640/10758/19) триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежало виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду. Нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічний висновок міситься у постанові Верховного Суду України від 03.10.2019 по справі № 577/3931/16-а.

Беручи до уваги наведене, оскільки позивачем без поважних причин було недотримано строків звернення до суду, встановлених законом, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 КАС України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв