Справа № 260/5077/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2023 року м. Ужгород№ 260/5077/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, починаючи з 17.06.2022 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з встановленням інвалідності він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої було долучено всі необхідні документи. Однак за результатами розгляду таких йому було відмовлено за відсутності мінімально необхідного трудового стажу. При цьому до такого не було зараховано періоди роботи у колгоспі «Зоря» та в ТОВ «Рада». Зазначає, що він не був членом колгоспу «Зоря», а виконував роботу на підставі укладеного трудового договору, відомості про що наявні у наданій трудовій книжці. Всі необхідні відомості про період роботи в ТОВ «Рада» також зазначені у його трудовій книжці, а тому підстав для не зарахування таких періодів у відповідача не було.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

07 грудня 2022 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позов №0700-0902-8/46653 від 06.12.2022, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що подана позивачем заява була розглянута з урахуванням принципу екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, за результатами чого встановлено відсутність у позивача мінімально необхідного трудового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

09 грудня 2022 року позивач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача 1 не погоджується. Так, повторно наголосив, що роботу в колгоспі «Зоря» виконував на підставі укладеного трудового договору. При цьому нормами чинного законодавства не було встановлено необхідності внесення до трудової книжки робітників, що не є членами колгоспу, відомостей щодо встановленого мінімуму та фактично відпрацьованих трудоднів. Окрім того, зазначив, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та не належний порядок заповнення трудової книжки, а тому такі обставини не можуть бути підставою для позбавлення його права на соціальний захист.

Ухвала про залучення співвідповідача від 28.11.2022 разом з позовною заявою була скерована до особистого електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в підсистемі «Електронний суд» 30 листопада 2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною відповідальним працівником Закарпатського окружного адміністративного суду.

Однак відповідач 2 відзив на позов у встановлений судом строк до Закарпатського окружного адміністративного суду не направив, про причини не подання не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на зазначене суд вбачає за можливе застосувати процесуальні наслідки, передбачені нормами ч. 4 ст. 159 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності 17 червня 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, до якої долучив ряд правовстановлюючих документів, серед яких: трудові книжки серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , виписку з акту огляду МСЕК №386784 від 14.06.2022, довідку ТОВ «Міжгірський лісокомбінат» №24 від 18.05.2022, КНП «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області» №68 від 17.06.2022.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області), яке рішенням №37 від 24.06.2022 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому до страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності: 01.11.1986 31.10.1994, оскільки у трудовій книжці серії НОМЕР_3 відсутня інформація про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні у колгоспі «Зоря»; 03.11.1994 29.12.1999, оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу, яке не завірено належним чином, код підприємства на печатці відсутній.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Спірні правовідносини в даній адміністративній справі виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію по інвалідності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону №1058 передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується копією виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією №386784 від 14.06.2022, наявною в матеріалах справи.

Вирішуючи питання наявності у позивача права на призначення пенсії по інвалідності орган Пенсійного фонду України дійшов висновку про наявність у такого виключно 10 років 10 місяців 2 днів страхового стажу, що є недостатнім для призначення такої пенсії, відповідно до норм ч. 1 ст. 32 Закону №1058. При цьому, ГУ ПФУ в Харківській області не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 окремі періоди його роботи згідно з наданими трудовими книжками.

Оцінюючи правомірність такого рішення органу Пенсійного фонду України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки НОМЕР_3 ).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку НОМЕР_3 , в якій наявні відомості про періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема, щодо дати прийняття та звільнення з посиланням на відповідні накази. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

В оскарженому рішенні, обґрунтовуючи відмову у зарахуванні періоду роботи на ТОВ «Рада», ГУ ПФУ в Харківській області посилається на наявне виправлення в даті прийняття на роботу та відсутність коду підприємства на печатці установи. Проте досліджуючи наявну у відмовних матеріалах пенсійної справи копію трудової книжки НОМЕР_3 , судом жодних виправлень у такому записі не виявлено.

Щодо посилань відповідача 2 на відсутність на печатці коду підприємства суд зазначає, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, суд відхиляє посилання відповідача 2, в якості підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі «Зоря», на відсутність інформації про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані трудодні, оскільки норми Інструкції №162, відповідно до якої було оформлено трудову книжку НОМЕР_3 , зазначення таких відомостей не передбачають.

Так, судом встановлено, що 01 листопада 1986 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу по заготівлі лісу в колгосп «Зоря», що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_3 . Така трудова книжка була оформлена відповідно до вимог Інструкції №162, тобто на підтвердження трудової діяльності робітника і службовця державних, кооперативних підприємствах, установах та організаціях, а не членів колгоспів. Жодних доказів членства ОСОБА_1 в колгоспі «Зоря» та необхідність виконання встановленого мінімуму трудоднів відповідач 2 не надав.

В свою чергу запис про трудову діяльність ОСОБА_1 в колгоспі «Зоря» у трудовій книжці НОМЕР_3 відповідає вимогам Інструкція №162, жодних зауважень щодо такого відповідач 2 не наводить, тому суд вважає, що відомості трудової книжки НОМЕР_3 є належним доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Окрім того, суд звертає увагу відповідачів на те, що вони, як уповноважені на призначення пенсії органи, можуть самостійно звертатися до підприємств з метою здійснення перевірки поданих заявником відомостей, достовірність яких ставиться під сумнів.

Проте в спірних правовідносинах відповідач 2 жодний дій на перевірку зазначених у трудовій книжці НОМЕР_3 відомостей про трудовий стаж ОСОБА_1 не вчиняв, натомість відмовив у зарахуванні вказаних у ній періодів до страхового стажу.

В ході розгляду даної адміністративної справи ГУ ПФУ в Харківській області, всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки НОМЕР_3 не відповідають дійсності.

Таким чином, суд вважає, що з врахуванням спірних періодів роботи, страховий стаж ОСОБА_1 є достатнім для призначення пенсії по інвалідності. Тому, на думку суду, оскаржене рішення ГУ ПФУ в Харківській області №37 від 24.06.2022 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 45 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Хоча позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити йому пенсію з 17.06.2022, проте враховуючи положення ст. 45 Закону №1058-IV, ч. 2 ст. 9 КАС України, та встановлений принцип екстериторіальності, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області, як орган, що розглядав питання можливості призначення позивачу пенсії, призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з дня встановлення останньому інвалідності 14 червня 2022 року.

З врахуванням вищенаведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, буд. 3, під`їзд 2, код ЄДРПОУ - 14099344) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 № НОМЕР_5 від 24.06.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, починаючи з 14.06.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін