Справа № 160/18843/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
25.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він з 07.11.2015 по 30.04.2020 проходив службу в Національній поліції України. У період з 16.06.2016 по 15.10.2018 та з 06.11.2019 по 30.04.2020 - проходив службу в Головному управлінні Національній поліції в Дніпропетровській області. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 27.04.2020 №119 о/с його було звільнено з посади начальника Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП Дніпропетровській області за пунктом 2 частини 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 30.04.2020. Позивач зауважив, що за період служби інформації про нарахування грошового забезпечення та його складові жодного разу не надавались відповідачем. На запит адвоката було отримано відповідь від відповідача про те, що за період служби індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, якою доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських», та правових підстав нарахування та виплати індексації грошових доходів поліцейських Національної поліції України з листопада 2015 року по жовтень 2017 року були відсутні. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2016 по 31.10.2017 включно, оскільки індексація грошових доходів передбачена нормами законодавства.
У зв`язку з недостатнім фінансуванням суду на здійснення витрат на закупівлю поштових марок та оплати послуг відправлення поштової кореспонденції, копія ухвали від 29.11.2022 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку на їх офіційні електронні адреси та доставлена через «Електронний суд», про що свідчить звіт про успішне доставлення електронного листа.
Пунктом 1 частини 1 статті 241 КАС України до судових рішень віднесено ухвали.
Відповідно до частин 5, 7 статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Враховуючи викладене, а також те, що ухвала суду є різновидом судового рішення у відповідності до статті 241 КАС України, копію ухвали суду від 29.11.2022 надіслано на офіційну електронну адресу та доставлено відповідачу до електронного кабінету, суд дійшов висновку, що він є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Однак, станом на 02.02.2023 відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
При цьому, за приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 02.06.2022; з 01.09.1996 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 по 30.04.2020 перебував на службі в поліції.
Відповідно до наказу Головного управління Національній поліції в Дніпропетровській області від 27.04.2020 № 119 о/с позивача було звільнено з посади начальника Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції з 30 квітня 2020 року за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за стаж: 25 років 06 місяців 20 днів; із встановленням преміювання за квітень 2020 року у розмірі 115,373%; стаж служби для призначення пенсії у календарному обчисленні: 25 років 06 місяці 20 днів, у пільговому обчисленні: 31 років 00 місяці 24 дні (а.с. 14).
Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області про доходи начальника Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції полковника поліції Кравцова Євгена Володимировича за періоди з 16.06.2016 по 15.10.2018, з 06.11.2018 по 30.04.2020, індексація грошового забезпечення з червень 2016 по жовтень 2017 не нараховувалася та не виплачувалася.
10.10.2022 адвокат Пупинін О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із запитом в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за вих.№19/22 від 10.110.2022 щодо надання інформації про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача, в тому числі щодо індексації грошового забезпечення.
Листом від 27.10.2022 №1/11-418аз/103/05-2022 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період проходження служби в ГУНП в Дніпропетровській області з 16.06.2016 по жовтень 2017 року.
В обґрунтування такої позиції відповідачем у листі від 27.10.2022 №1/11-418аз/103/05-2022 зазначено наступне. Індексація грошових доходів населення проводиться відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ. Згідно зі статтею 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Види грошових доходів громадян, які підлягають індексації (об`єкти індексації) визначено у пункті 2 Порядку №1078. 24 жовтня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», відповідно до якої до видів грошових доходів громадян, які підлягають індексації, віднесено грошове забезпечення поліцейських. Виділення асигнувань з Державного бюджету України на виплату індексації грошового забезпечення поліцейських проводилось з листопада 2017 року, після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782. Враховуючи викладене, правові підстави для нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період проходження служби в ГУНП Дніпропетровській області з 16.06.2016 по жовтень 2017 року (до набрання чинності Постанови №782) відсутні. З листопада 2017 року по 15.10.2018, з 06.11.2019 по дату звільнення 30.04.2020 року індексація грошового забезпечення нараховувалась виплачувалась відповідно до базового місяця індексації - листопада 2015 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 16.06.2016 по 31.10.2017 роки, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до частини першої, другої і п`ятої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частиною другою статті 19 Закону №2017-ІІІ визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, у редакції на час спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За змістом частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина п`ята статті 2 Закону № 1282-ХІІ).
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Частинами першою та другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 визначено чіткий перелік видів грошових доходів громадян, що підлягають індексації.
Так, за змістом пункту 2 Порядку № 1078 (в редакції від 24 листопада 2016 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Таким чином, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
При цьому, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Суд зауважує, що вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження служби є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Суд наголошує, що статтею 94 Закону № 580-VIII прямо визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин. При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де така особа проходила службу, жодним чином не впливає на її право отримати індексацію грошового забезпечення.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 07.11.2015 по 30.04.2020 проходив службу в поліції.
Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області про доходи начальника Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції полковника поліції Кравцова Євгена Володимировича за періоди з 16.06.2016 по 15.10.2018, з 06.11.2018 по 30.04.2020, індексація грошового забезпечення з червень 2016 по жовтень 2017 не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.20).
Про те, що індексація грошового забезпечення за період з 16.06.2016 року по жовтень 2017 року не нараховувалась і не виплачувалась позивачу зазначено Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області у листі від 27.10.2022 №1/11-418аз/103/05-2022.
З огляду на викладене, з урахування наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що не здійснивши нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження служби в поліції з 16.06.2016 року по жовтень 2017 року, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Доводи відповідача, викладені у листі від 27.10.2022 №1/11-418аз/103/05-2022, про те, що зміни до Порядку № 1078 в частині розповсюдження його дії і на поліцейських були внесені шляхом доповнення абзацу п`ятого пункту 2 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а відтак відсутності підстав для нарахування індексації поліцейським до набрання чинності Постановою №782, є не враховуються, оскільки Порядок № 1078 є підзаконним нормативно-правовим актом порівняно із нормами Закону № 580-VIII, якими прямо передбачена індексація грошового забезпечення поліцейських відповідно до закону. Порядок № 1078 же визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.
Інших доводів на обґрунтування підстав ненарахування та невиплати позивачу у спірний період індексації грошового забезпечення відповідачем не зазначено.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2016 року по жовтень 2017 року, тому з метою відновлення порушеного права слід зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2016 року по жовтень 2017 року, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язати відповідача здійснити дії з нарахування та виплати конкретної суми індексації, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є питання правомірності не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, а тому детальне зазначення суми індексації грошового забезпечення, що не виплачена та підлягає виплаті, судом не з`ясовується, тому що не є спірною. Позаяк, на час розгляду справи доказів нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2016 року по жовтень 2017 року не надано, матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дії (рішення) у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 02.02.2023.

Суддя М.М. Бухтіярова