Справа № 380/13237/22
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Сакалош В.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/13237/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з вимогами:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 01 липня 2022 р. (рішення (о/р №12)) відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо надання мені відмови щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12. 2015 р., виданого на підставі поданої мною заяви від 29.06.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) призначити з 29.06.2022 р. - ОСОБА_1 пенсію державного службовця, яку виплачувати в подальшому, обчисливши її на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 р № 3723- XII «Про державну службу» із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (від 29.06.2022 р. № 32-вих-41850)) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)(від 29.06.2022 р. № 32-ВИХ-42121)) виданих Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради (довідки долучаються);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) здійснити перерахунок та виплату недоотриманих пенсійних виплат з 29.06.2022 р.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) судовий збір на користь позивача в розмірі 992 грн. 40 коп.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29.06.2022 року звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Однак у відповідь отримала рішення про відмову від 01.07.2022 року №12, мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулась до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 26.09.2022 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що у позивача відсутнє право на пенсію згідно з нормами Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки немає необхідного стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Зазначив, що з 04.07.2001 року (з дня набрання чинності Закону України від 07.06.2001 року №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування») дія Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Між тим, вказали, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади посадам, визначеним ст.25 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Враховуючи, що в період роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймала посади, за якими після 04.07.2001 року присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця, відтак, на їх думку, відсутні підстави для переведення позивача з пенсії по віку на пенсію державного службовця. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Судом встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 з 14.06.2012 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», одержує пенсію по віку, як мати інваліда дитинства та працює на посаді начальника юридичного відділу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Згідно із записами у трудовій книжці від 28.12.1979 р. ( НОМЕР_1 ) стаж, на посадах в органах місцевого самоврядування позивача, станом на 01 травня 2016 року становить понад 20 років, зокрема:

17.05.1993 р. - прийняття на посаду секретаря комісії в справах неповнолітніх 2 категорії районної адміністрації Личаківської районної ради народних депутатів м. Львова.

01.03.1994 р. згідно ст.26 Закону України «Про державну службу» присвоєно 14 ранг державного службовця та віднесено до 6- ої категорії з переведенням на посаду спеціаліста 1-ої категорії.

07.04.1994 р. - відповідно до Закону України «Про державну службу» прийнята присяга державного службовця.

09.01.1995 р. - звільнена з посади секретаря комісії в справах неповнолітніх по переводу у Залізничну районну адміністрацію згідно п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України.

10.01.1995 р. - прийнята на посаду юрисконсульта І категорії юридичного відділу Залізничної районної адміністрації по переводу з Личаківської районної адміністрації (п.5 ст.36 Кодексу законів про працю України).

30.12.1998 р. - присвоєно 13 ранг державного службовця.

27.12.1999 р. - призначена завідувачем юридичного відділу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та присвоєно 12 ранг державного службовця.

відповідно до розпорядження Львівського міського голови від 26.07. 2001 р. №301-к прийняла присягу посадових осіб місцевого самоврядування.

01.12.2001 р. - присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (ст.15 «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

відповідно до розпорядження Львівського міського голови від 05.03.2003 №082-к та розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.03.2003 р. №22-к з 01.01.2003 р. посада віднесена до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

04.01.2007 р. - переведена на посаду начальника юридичного відділу (яку обіймаю по даний час) у зв`язку з реорганізацією структури виконавчих органів Львівської міської ради.

Враховуючи наведені записи у трудової книжки позивача від 28.12.1979 р. ( НОМЕР_1 ) стаж на посадах в органах місцевого самоврядування, що зараховується до стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року становить 22 роки 11 місяців 14 днів перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, з яких 22 роки 24 дні з моменту прийняття присяги державного службовця.

29 червня 2022 року позивачем було подано заяву до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII «Про державну службу».

01 липня 2022 року позивач одержала рішення (о/р №12) відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», оскільки стажу державної служби недостатньо для вищезазначеного перерахунку. Даний висновок випливав із записів у трудовій книжці від 28.12.1979 р. ( НОМЕР_1 ), згідно з якою стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України становить 07 років 03 місяців 19 днів.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду щодо відмови у переводі з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон № №889-VIII).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до п.10 вищевказаного Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

А, відтак, суд вважає, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26.06.2018 року у справі №735/939/17 та від 19.03.2019 року у справі №357/1457/17.

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивач досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ мала понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та мала необхідний страховий стаж, суд приходить висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Тому, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 01.07.2022 року №12 про відмову в перерахунку пенсії позивача слід визнати протиправним та скасувати.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 року у справі №511/777/17; від 11.07.2019 року у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 року у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 року у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 року у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Правовідносини щодо переходу позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як призначення нового виду пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Позаяк позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася до пенсійного органу 29.06.2022 року, а тому таке право на призначення пенсії виникло в неї з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 29.06.2022 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення від 01 липня 2022 року №12 відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо надання відмови ОСОБА_1 щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12. 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області призначити з 29.06.2022 року - ОСОБА_1 пенсію державного службовця, яку виплачувати в подальшому, обчисливши її на підставі ст.37 Закону України від 16.12.1993 р № 3723- XII «Про державну службу» із врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (від 29.06.2022 р. № 32-вих-41850) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 29.06.2022 р. № 32-ВИХ-42121 виданих Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області здійснити перерахунок та виплату недоотриманих пенсійних виплат з 29.06.2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду Україні в Львівській області (, вул. Митрополита Андрея 10, м. Львів, 79016) судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 992(дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Сакалош В.М.