Справа № 707/2240/22
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 707/2240/22 Суддя (судді) першої інстанції: Смоляр А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради від 12.09.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, втім в постанові не зазначено обставини за яких вчинено адміністративне правопорушення та не зазначено які саме правила благоустрою ним порушено.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради від 12.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 грн.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стаття 152 КупАП є бланкетною нормою, та її диспозиція не встановлює правил поведінки, а передбачає існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах.

Враховуючи, що Сагунівською сільською радою визначені обов`язкові на її території правила благоустрою, в тому числі і поводження з відходами, тому відповідачем правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що ні в протоколі серії ВАВ №516085 від 08.08.2022 ні протоколі № 2 від 12.09.2022, ні в оскаржуваній постанові, не зазначено, що позивач здійснював протиправне вивезення відходів, та відповідач у свою чергу надав відповідні докази вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 09.07.2022 року близько 19:00 год., в селі Сагунівка, сул. Медова, власним трактором Т-40 з причепом здійснив вивезення сміття на несанкціоноване сміттєзвалище, чим порушив норми та стандарти благоустрою населеного пункту.

Як наслідок, 12.09.2022 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріалами справи не підтверджується факт вчинення позивачем порушень правил благоустрою території Сагунівської сільської ради, тому наявні підстави для визнання постанови протиправною та її скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, статтею 152 КУпАП встановлена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - у розмірі накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

У той же час, відповідно до частини першої статті 219 КУпАП виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядалась адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, враховуючи надані повноваження відповідно до статті 219 КУпАП.

Відтак, притягнення до відповідальності за статтею 152 КУпАП відбувається саме адміністративними комісіями виконавчих комітетів, а тому, зважаючи на те, що така комісія є структурним підрозділом Виконавчого комітету Сагунівської сільської ради, у комісії наявні повноваження щодо представництва такого органу у суді.

З матеріалів справи вбачається факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП у зв`язку з порушенням норм та стандартів благоустрою населеного пункту через вивезення сміття на несанкціоноване сміттєзвалище.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Суб`єктами права власності на відходи відповідно до статті 9 Закону України «Про відходи» є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи та організації усіх форм власності, територіальні громади, і держава. Територіальні громади є власниками відходів, що утворюються на об`єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи). Держава є власником відходів, що утворюються на об`єктах державної власності чи знаходяться на території України і не мають власника або власник яких невідомий (крім відходів, зазначених у частині другій цієї статті), а також в інших випадках, передбачених законом. Від імені держави управління відходами, що є державною власністю, здійснюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

За правилами статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані: дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

У відповідності до пункту «и» частини першої статті 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами також забезпечують ліквідацію несанкціонованих і неконтрольованих звалищ відходів.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо ліквідації сміттєзвалищ на своїй території.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені у Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до положень вказаного Закону благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

За правилами частиною першою статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

У свою чергу, згідно частини першої статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

У той же час, вирішуючи дану справу, судом першої інстанції було відзначено, що Правила благоустрою території Сагунівської сільської ради, які затверджені рішенням Сагунівської сільської ради від 15 вересня 2020 року №33-2/VІІ, не було надано до суду, що позбавило можливості оцінити їх на предмет порушення позивачем, а такі Правила було надано лише до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, згідно вимог частини четвертої статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Не зважаючи на наведені норми, такий доказ не подавався до суду першої інстанції, та відповідач не посилався на нього, при цьому жодних обґрунтувань щодо неможливості його подання до прийняття оскаржуваного рішення чи під час розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи не містять, а тому вказані Правила не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що такі Правила хоча є нормативно-правовим актом місцевого самоврядування, втім останні відсутні у публічному доступі, що позбавило можливості суду попередньої інстанції надати їм відповідну оцінку.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У той же час, відповідачем не надано належних доказів в підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу про адміністративні правопорушення, зокрема належних доказів фото або відеофіксації, показання свідків, тощо.

Наявні у матеріалах фото лише фіксують трактор, за кермом якого знаходиться фізична особа, у той же час такі фото не можуть свідчити про вчинення такою особою будь-яких незаконних дій.

Під час судового розгляду відповідачем також не представлено жодного доказу щодо встановлення порушень позивачем норм та стандартів благоустрою населеного пункту.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що у оскаржуваній постанові не зазначено конкретного пункту Правил благоустрою території Сагунівської сільської ради, які затверджені рішенням Сагунівської сільської ради від 15 вересня 2020 року №33-2/VІІ, які б було порушено ОСОБА_1 .

У даному випадку, постанова по своїй правовій природі є лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, втім саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові щодо недотримання позивачем норм статті 152 КУпАП не може бути належним доказом вчинення такою особою порушень Правил благоустрою території, з огляду на відсутність конкретизації щодо яких саме пунктів Правил ОСОБА_1 вчинено протиправні дії.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що постанова від 12.09.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук