Справа № 500/2621/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 500/2621/22 пров. № А/857/13493/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року, ухвалене суддею Подлісною І.М. у м. Тернополі у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 500/2621/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи у Целіївській восьмирічній школі за із 14.09.1979 по 13.10.1981, у Товстенській середній школі з 14.10.1981 по 31.08.1991, з 19.02.1992 по 11.05.1992 та із 12.05.1995 по 31.07.1997, що складає 14 р. 5 м. 1 д.; зобов`язати зарахувати до страхового стажу періои роботи у Целіївській восьмирічній школі із 14.09.1979 по 13.10.1981, у Товстенській середній школі з 14.10.1981 по 31.08.1991, з 19.02.1992 по 11.05.1992 та із 12.05.1995 по 31.07.1997 та призначити їй пенсію, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати досягнення пенсійного віку - 15.03.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 , наданої позивачем до органу пенсійного фонду для призначення пенсії не містить необхідних записів про загальну кількість років, місяців, днів роботи до заповнення зазначеного дубліката трудової книжки та переведення на посаду завідуючої відділом редакції Гусятинської районної газети «Вісник Надзбруччя». Незважаючи на відсутність необхідних записів, позивачем не представлено для підтвердження трудового стажу інших даних, Передбачених Порядком №637, про роботу за спірний період у Целіївській восьмирічній школі за період із 14.09.1979 по 13.10.1981, у Товстенській середній школі з 14.10.1981 по 31.08.1991, з 19.02.1992 по 11.05.1992 та із 12.05.1995 по 31.07.1997. З огляду на зазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення права позивача на соціальне забезпечення при відмові у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того вважає обраний судом спосіб захисту прав позивача на пенсійне забезпечення втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 13 квітня 2022 року звернулась до Гусятинського відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення їй пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На день звернення до органів ПФУ її страховий стаж, відповідно до записів у трудовій книжці, архівних та інших довідок становив 35 р. 8 міс. 22 дні, тобто стаж достатній для призначення пенсії, оскільки необхідний стаж роботи визначений ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2022 році має бути не меншим ніж 29 років.

Подані позивачем документи були прийняті відповідачем, проте у травні 2022 року у Гусятинському відділі обслуговування громадян №4 (сервісний центр) їй вручили копію рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.04.2022 року за №09, так як її трудовий стаж є меншим за необхідний для призначення пенсії, а саме складає лише 21 р. 3 м. 21д.

Вказану відмову відповідач обґрунтував тим, що при обчисленні страхового стажу позивачу не зараховано роботу на педагогічних посадах у Целіївській восьмирічній школі за період із 14.09.1979 по 13.10.1981 року, у Товстенській середній школі з 14.10.1981 по 31.08.1991 року, з 19.02.1992 по 11.05.1992 та із 12.05.1995 по 31.07.1997 (14 р. 5 м. 1 д.), оскільки зазначені у трудовій книжці від 23.02.2007 за №199974 періоди роботи позивач не підтвердила уточнюючими довідками.

Разом із тим, позивач надала до пенсійного органу архівні копії наказів про роботу в органах освіти за вказаний період, які через реорганізацію архівної установи та незавершену передачу її правонаступнику, не посвідчені печаткою та підписом архіваріуса, проте відповідач їх до уваги не прийняв.

Із відповіді архівного відділу Чортківської районної військової адміністрації вбачається, що документи відділу освіти, сім`ї молоді та спорту Гусятинської РДА з кадрових питань (особового складу) знаходяться в стадії науково-технічного опрацювання, після чого будуть передані на зберігання в комунальну архівну установу. Про терміни передачі у відповіді не зазначено.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно з п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначеніЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Зі змісту листа пенсійного органу на звернення позивача за призначенням пенсії слідує, що правомірність дій щодо відмови позивачу у призначені пенсії пенсійний орган обгрунтовує недостатністю страхового стажу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що на час звернення до відповідача із заявою позивач досягнула віку, який за умови наявності страхового стажу 29 років дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону 1058-IV.

Зі змісту рішення про відмову у призначенні пенсії №09 від 19.04.2022 слідує, що пенсійним органом згідно поданих ОСОБА_1 документів обрахований страховий стаж для визначення права на пенсію становить 21 р. 03 м. 21 д., що є недостатнім.

Так, пенсійним органом не враховано періоди роботи згідно дублікату трудової книжки від 23.02.2007 № НОМЕР_2 , оскільки періоди не підтверджені уточнюючими довідками.

В розумінні ст.1 Закону №1058-IV під поняттям пенсія розуміється щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цимЗакономі за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Законуза даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встанолюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.

Дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагороди та заохочення вносяться власником абоуповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Інструкцією №58 також визначено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з записом Дублікат в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документом.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Як вбачається із записів дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 , її заповнено 23 лютого 2007 року та в правому верхньому кутку першої сторінки (титульний аркуш) міститься напис «Дублікат». Текст печатки підприємства (печатка відділу), яким проведено заповнення першої сторінки, нечитабельний для встановлення його назви.

До дати заповнення дубліката трудової книжки позивач вже працювала:

-з 14.09.1979 (наказ №355 від 14.09.1979) на посаді старшої піонервожатої Целіївської восьмирічної школи;

-з 13.10.1981 (наказ №341 від 13.10.1981) по 31.08.1991 (наказ №647 від 31.08.1991) на посаді вчителя російської мови і літератури Товстенської СШ;

-з 19.02.1992 (наказ№101 від 19.02.1991 по 31.07.1997 (наказ №335 від 31.07.1997) на посаді вчителя української мови і літератури Городинської СШ з неповним тижневим навантаженням;

-з 04.08.1997 (наказ №12 від 04.08.1997) по 13.05.2013 (наказ №20 від 13.05.2013) на посаді кореспондента та з 02.01.2007 завідуючої відділом редакції Гусятинської районної газети Вісник Надзбруччя.

Дублікат трудової книжки, наданої позивачем до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії не містить необхідних записів про загальну кількість років, місяців, днів роботи до заповнення зазначеного дубліката трудової книжки та переведення на посаду завідуючої відділом редакції Гусятинської районної газети «Вісник Надзбруччя», однак містить всі записи про прийняття та звільнення з роботи та відповідач не висловив зауважень щодо її достовірності, однак неправомірно врахував із трудової книжки лише частину трудового стажу.

Слід зазначити, що надати належним чином посвідчені копії архівних документів позивач об`єктивно не має можливості через відмову районного органу виконавчої влади здійснити посвідчення їх відповідності оригіналам, з мотивів їх опрацювання та тривалої передачі правонаступнику, що перешкоджає позивачу у встановлені законом терміни оформити пенсію.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку обіймав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 (справа №677/277/17).

Також Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року (справа №490/12392/16-а) та від 04 вересня 2018 року (справа № 423/1881/17) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору суд апеляційної інстанції враховує, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2019 року (справа № 593/1452/16-а), від 21 лютого 2018 року (справа № 687/975/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії та не доведено неможливості врахування до страхового стажу спірних періодів, з урахуванням яких страховий стаж позивача становить понад визначений законом стаж 29 років.

За правилами статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач після досягнення 60-ти річного віку звернулася до пенсійного органу із заявою при призначення пенсії.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є визнання відмови пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання відповідача зарахувати у страховий стаж спірні періоди та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у справі №500/2621/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний