Справа № 520/10591/22
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 лютого 2023 року справа № 520/10591/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григоров Д.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12.10.2022 року № 27-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 29-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12.10.2022 року № 28-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889;

- визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 30-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 191-о/ВС "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області з 03.11.2022 року;

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що не погоджується з оскаржуваними наказами Головного управління ДПС у Харківській області, вважає їх такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, є необґрунтованими та незаконними, такими, що порушують права та законні інтереси позивачки.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022р. відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі через систему "Електронний суд", подав 22.12.2022р. до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі істотні та суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності особи - позивача. Також зазначив, що при накладенні дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість проступку та обставини, за яких його скоєно. З урахуванням викладеного просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивачкою 31.01.2023р. до суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вона підтримала раніше висловлену правову позицію у справі та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Встановлені судом обставини справи.

Наказом ДПС України №1371-0 від 21.12.2020р. та наказом ГУ ДПС у Харківській області №18-о/ВП від 22.12.2020р. позивачку було призначено на посаду начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу ГУ ДПС у Харківській області з 22.12.2020р.

Державною податковою службою України (далі - ДПС України) до ГУ ДПС в Харківській області було направлено лист від 08.08.2022р. № 8648/7/99-00-14-03-07 (вх. ГУ ДПС від 09.08.2022№ 1949/8), відповідно до якого зазначено, що вбачаються ознаки складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, зокрема, наказу ГУ ДПС у Харківській області від 03.02.2022р. № 39-В «Про відпустку ОСОБА_3 ». При цьому вказано, що заява ОСОБА_4 про погодження надання відпустки по догляду за дитиною з 28.02.2022р. по 22.03.2024р. до ДПС України не надходила, інформація про надання такої відпустки в Департаменті персоналу ДПС України відсутня. Також зазначено, що відкриття картки документа (наказу) здійснено позивачкою, в зв`язку з чим вбачаються підстави для проведення тематичної перевірки в ГУ ДПС в Харківській області за фактом порушення вимог Примірного регламенту територіальних органів ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.12.2020р. № 725.

Відповідно до розпорядження ГУ ДПС в Харківській області від 12.08.2022 №12-р "Про проведення тематичної перевірки з окремих питань" (зі змінами, внесеними розпорядженням ГУ ДПС від 17.08.2022 № 13-р "Про внесення змін до розпорядження Головного управління ДПС у Харківській області від 12.08.2022 № 12-р") робочою групою у складі працівників ГУ ДПС у Харківській області була проведена тематична перевірка з окремих питань за фактом порушення вимог Примірного регламенту територіальних органів ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.12.2020 №725, під час видачі наказу ГУ ДПС від 03.02.2022р. № 39-В "Про відпустку ОСОБА_3 " (далі - наказ ГУ ДПС №39-В) та можливого складання, видачі службовими особами ГУ ДПС завідомо неправдивих офіційних документів, зокрема наказу ГУ ДПС №39-В.

За наслідками перевірки складено Акт тематичної перевірки в Головному управлінні ДПС у Харківській області за фактом порушення вимог Примірного регламенту територіальних органів ДПС, затвердженого наказом ДПС від 15.12.2020 №725" №1/20-40-14-06 від 19.08.2022 (далі - Акт тематичної перевірки).

Згідно вказаного Акту (а.с. 6-29, том 2) зазначено про встановлення наявності документу наказу ГУ ДПС у Харківській області від 03.02.2022р. № 39-В «Про відпустку ОСОБА_3 », яким начальнику ГУ ДПС Єфремову Артему надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також вказано, що реєстраційно-моніторингова картка власного документу з реєстраційним індексом 39-В була створена позивачкою 03.02.2022р. засобами АІС «Управління документами» із коротким змістом «Про надання відпустки Єфремову Артему» для реєстрації відповідного проекту наказу, підготовленого позивачкою згідно норм КЗпП України та інших нормативно-правових актів.

При цьому, згідно Акту зазначено, що наказ № 39-В був створений без урахування таких вимог: відсутнє попереднє погодження про надання відпустки з головою ДПС України, заява ОСОБА_5 про надання відпустки, відсутнє внутрішнє погодження (візування) начальника управління інфраструктури та бухгалтерського обліку головного бухгалтера ОСОБА_6 , а натомість є погодження заступника начальника управління начальника відділу матеріально-технічного, транспортного забезпечення та зв`язку управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ОСОБА_7 , хоча головний бухгалтер перебувала на роботі; бланк, на якому виготовлено наказ № 39-В роздрукований, має порядковий номер 050240, але доступ до Журналу обліку використання бланків не надано, в зв`язку з чим неможливо встановити дату використання бланку. Також зазначено, що начальнику ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_5 припинено державну службу згідно наказу ДПС України від 02.03.2022р. № 2-о.

Таким чином, за висновками Акту (аркуші Акту 21-22) встановлено численні факти порушення вимог спеціального законодавства з боку начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу ОСОБА_1 під час підготовки, видачі та подальшого опрацювання нею наказу ГУ ДПС № 39-В, зокрема:

вимог пункту 2.5.13 підрозділу 2.5. Регламенту та п. 2.5.13 підрозділу 2.5 Наказу № 725 в частині порядку підготовки та видачі наказів про надання відпустки керівнику ГУ ДПС (отримання заяви, направлення на розгляду керівнику ДПС, отримання погодження, видача наказу на підставі погодження); вимог пункту 3.4.1 Розділу 3.4, абзацу 5 п. 3.4.7 Розділу 3.4, п. 3.5.5.4 підрозділу 3.5.5. Розділу 3.5 Регламенту, а саме: підготовка та видання наказу про відпустку без попереднього погодження з відповідальними структурними підрозділами ГУ ДПС; вимог Наказу ГУ ДПС від 28.12.2020р. № 8/ВП «Про порядок організації бухгалтерського обліку та про деякі фінансові питання» щодо обов`язкової передачі наказу про надання відпустки посадової особи ГУ ДПС до управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ГУ ДПС; вимог пунктів 7.2, 7.3 Розділу 7 Порядку 216, а саме: невиконання користувачем вимог щодо заборони передачі іншим особам свого ідентифікатора користувача у системі / мережі, пароля та інших засобів доступу до системи.

Наведене, за висновками Акту свідчить про наявність особистого інтересу позивачки, особисту зацікавленість під час вчинення нею дій, завідоме розуміння неправомірності дій, а наявність візи начальника управління начальника відділу матеріально-технічного, транспортного забезпечення та зв`язку управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ОСОБА_7 , - про можливий випадок службового підроблення документу, а саме: складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей.

Позивачкою було надано Зауваження від 19.08.2022р. № 198/20-40-11-22 до Акту тематичної перевірки, згідно яких вона вказала на процедурні порушення під час проведення тематичної перевірки, невідповідність зроблених висновків фактичним обставинам справи.

Тим не менш, за наслідками проведеної перевірки було складено два Подання про порушення дисциплінарного провадження відносно позивачки, а саме: Подання від 25.08.2022р. № 340/20-40-14-17, на підставі якого видано Наказ № 23-дс/ВС від 26.08.2022р. про порушення дисциплінарного провадження, на час проведення якого ОСОБА_1 була відсторонена від виконання посадових обов`язків з 26.08.2022 року (пункт 3 наказу ГУ ДПС від 26.08.2022 № 23-дс/вс); Подання від 25.08.2022р. № 341/20-40-14-17, на підставі якого видано Наказ № 24-дс/ВС від 26.08.2022р. про порушення дисциплінарного провадження стосовно позивачки. Отже, за наслідком тематичної перевірки порушено два дисциплінарних провадження та сформовано дві дисциплінарні справи.

За наслідком розгляду зазначених вище дисциплінарних справ дисциплінарною комісією було складено два Подання, а саме:

від 03.10.2022р. № 137/20-40-01-03-08 (а.с. 57-76, том 4) , яким встановлено в діях позивачки дисциплінарний проступок перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або дисциплінарного проступку, що передбачен п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» №889-VIII (надалі Закон №889), а саме: вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки з додержанням особливого порядку, встановленого п. 2.5.13 підрозділу 2.5 Розділу ІІ Регламенту, затвердженого Наказом ГУ ДПС № 32, пунктом п. 2.5.13 підрозділу 2.5 Розділу ІІ Регламенту, затвердженого Наказом ГУ ДПС № 725, що призвело до недоліків та порушень, виявлених тематичною перевіркою, в зв`язку з чим рекомендовано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону № 889 застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби;

від 03.10.2022р. № 138/20-40-01-03-08 (а.с. 231-241, том 3), яким встановлено в діях позивачки порушення вимог п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону № 889, п. 7.2, 7.3 Розділу 7 Порядку № 216, що полягає у невиконанні позивачкою вимог щодо заборони передачі іншим особам ідентифікатора користувача в системі/мережі, пароля та інших засобів доступу до системи з боку позивачки під час підготовки проекту наказу ГУ ДПС у Харківській області від 03.03.2022р. № 39-В, незабезпечення належної організації роботи цього управління, що призвело до допущення недоліків та порушень, виявлених тематичною перевіркою, в зв`язку з чим вбачаються ознаки вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, а саме: статті 8 Закону № 889, пунктів 7.2, 7.3 розділу 7 Порядку 216 та рекомендовано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 66 Закону № 889 застосувати до позивачки дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Обидва Подання складено із окремими думками членів дисциплінарної комісії.

За наслідками розгляду Подання від 03.10.2022р. № 138/20-40-01-03-08 в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області було прийнято Наказ від 12.10.2022р. № 27-дс/ВС (а.с. 18-19, том 6), відповідно до якого до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889.

За наслідками розгляду Подання від 03.10.2022р. № 137/20-40-01-03-08 в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області було прийнято Наказ від 12.10.2022р. № 28-дс/ВС (а.с. 15-16, том 6), відповідно до якого до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889.

Також, без посилання на вказані вище Подання, в.о. начальника ГУ ДПС в Харківській області 02.11.2022р. прийнято наказ № 29-дс/ВС (а.с. 22, том 6), відповідно до якого до позивачки застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Крім того, 02.11.2022р. в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області прийнято Наказ № 30-дс/ВС (а.с. 114, том 4) про застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889, перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Внаслідок застосування дисциплінарного стягнення, накладеного наказом ГУ ДПС від 12 жовтня 2022 року № 28-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889 - VIII, 02 листопада 2022 року наказом ГУ ДПС по особовому складу №191-о/ВС від 02.11.2022р. "Про звільнення ОСОБА_1 " (а.с. 35, том1) позивачку було звільнено з посади начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу ГУ ДПС у Харківській області, за вчинення дисциплінарного проступку, перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

Згідно доводів, що містяться у відзиві на адміністративний позов, наданому відповідачем до матеріалів справи, судом встановлено, що, ухвалюючи оскаржувані в даній справі накази, відповідач виходив з того, що було установлено наявність дисциплінарних проступків з боку позивачки при оформленні (підготовці, опрацюванні, видачі) наказу ГУ ДПС у Харківській області від 03.02.2022р. № 39-В «Про відпустку ОСОБА_3 », згідно якого останньому надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач зазначає, що, зокрема, цей наказ було підготовлено та видано ГУ ДПС, його виконавцем є позивачка, як підставу видання зазначено заяву ОСОБА_5 , свідоцтво про народження дитини від 06.04.2021р. серії НОМЕР_2 та довідку ТОВ «АРТ ІНВЕСТ КАПІТАЛ» від 01.02.2022р. № 7. Відповідач, посилаючись на результати проведеної перевірки, вказував, що погодження надання відпустки ОСОБА_5 від голови ДПС України, за даними відповідних журналів реєстрації не надходило, випадки звернення ОСОБА_5 з приводу надання відпустки для догляду за дитиною підтвердити або спростувати неможливо через здійснення заходів з убезпечення матеріалів особових справи працівників ГУ ДПС. Таким чином, за твердженням відповідача, позивачка самостійно розглянула подану ОСОБА_5 заяву про надання відпустки по догляду за дитиною, підготувала проект відповідного наказу.

Посилаючись на листи, надані підрозділами ГУ ДПС у Харківській області, відповідач також стверджував, що наказ від 03.02.2022р. № 39-В не надходив для опрацювання фінансовим підрозділом ГУ ДПС у Харківській області, станом на 09.09.2022р. у такому підрозділі відсутній, що свідчить про несвоєчасність проведення зазначеного наказу у програмному комплексі «ДПС-Про» інформаційно-телекомунікаційної системи «Фінанси і персонал». Крім того, за доводами відповідача, наказ від 03.02.2022р. № 39-В не було погоджено з головним бухгалтером ГУ ДПС ОСОБА_6 , яка у цей час, за твердженням відповідача, перебувала при виконанні своїх посадових обов`язків, а натомість погоджено заступником начальника управління начальником відділу матеріально-технічного, транспортного забезпечення та зв`язку управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ОСОБА_7 , який, як вказав відповідач, при проведенні перевірки пояснив, що насправді такий наказ не погоджував.

Окремо відповідач наголосив на тому, що ОСОБА_5 було припинено державну службу 02.03.2022р. відповідно до Наказу ДПС України від 02.03.2022р. № 2-о.

Стосовно дій позивачки, вчинених з приводу наказу від 03.02.2022р. № 39-В в ІКС «Управління документами», відповідач вказав, що їх неправомірність, на його думку, полягає у тому, що вхід до системи за допомогою аутентифікатора користувача системи та пароля ОСОБА_1 (6 підключень) здійснювався з різних комп`ютерів (встановлено за ІР адресами), які знаходяться в приміщенні ГУ ДПС в Харківській області. Здійснюючи оцінку цієї інформації з урахуванням рапорту поліцейського ОСОБА_8 , який ніс службу по охороні ГУ ДПС у Харківській області по вул. Пушкінській,46, м. Харків та пояснив, що позивачки у приміщенні ГУ ДПС до 04.08.2022р. не було, відповідач дійшов висновку, що позивачка передала іншим особам свій ідентифікатор користувача в системі/мережі, пароль та інші засоби доступу до системи під час підготовки, видачі та подальшого опрацювання нею наказу ГУ ДПС від 03.02.2022р. № 39-В (а.с. 123, том 6).

Також згідно поданих відповідачем до суду додаткових пояснень (а.с. 146-148, том 6) останній підкреслив, що позивачкою до ГУ ДПС у Харківській області було подано табелі обліку використання робочого часу, в яких, у графах стосовно ОСОБА_5 за період з 28.02.2022р. по 31.07.2022р. проставлено відмітку ВП (відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), проте відповідач вкотре наголошував на тому, що ОСОБА_5 було звільнено (припинено державну службу) згідно наказу від 02.03.2022р. № 2-о.

Правове регулювання спірних відносин полягає в наступному.

Спірні відносини врегульовано, зокрема, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII (надалі Закон №889), стаття якого визначає, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до ст. 61 Закону № 889, службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Згідно ст. 64 Закону № 889, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, згідно ч. 1ст. 65 Закону № 889, є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 9-1) порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б";10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до ст. 66 Закону № 889, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно пунктів 3,4 ч. 2 ст. 66 згаданого Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану; у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Відповідно до пункту 5 частини 2 вказаної вище статті звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 69 Закону № 889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Відповідно до ст. 73 зазначеного Закону, з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення визначено в статті 74 Закону № 889, та вона визначає, зокрема, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Відповідно до ст. 77 Закону № 889, зокрема, визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

У разі виявлення за результатами розгляду ознак кримінального чи адміністративного правопорушення суб`єкт призначення зобов`язаний протягом трьох календарних днів передати відповідну заяву та копію матеріалів справи до відповідного правоохоронного органу.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника. До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 05.06.2019р. у справі № 814/934/18.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039).

Згідно із пунктом 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Вказана процедура є обов`язковою, а вказаний у ній перелік є обов`язковим та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1039 рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає: 1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; 2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців: Кабінет Міністрів України - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»; голова місцевої держадміністрації - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах; керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Пунктом 13 Порядку №1093 передбачено, що дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.

Згідно із пунктом 24 Порядку №1039 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до пункту 33 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Пунктом 34 Порядку №1039 передбачено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Згідно з пунктом 35 Порядку №1039 дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення (керівникові державної служби) пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) відповідно до статті 75 Закону.

Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.

У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення (керівником державної служби) рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.

Розглядаючи справу з урахуванням доводів позовної заяви та заперечень проти них, суд зазначає, що, як слідує з оскаржуваних в даній справі наказів, позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889 (перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення) застосовано звільнення з посади державної служби, а також за порушення п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень) застосовано догану.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо законності та обгрунтованості накладення на позивачку дисциплінарних стягнень, суд зазначає, що, як слідує з аналізу перелічених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано спірні правовідносини, дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки в разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку на підставі належних та допустимих доказів, доведення вини державного службовця у вчиненні ним цього дисциплінарного проступку.

Закон України «Про державну службу» не містить визначення терміну «перевищення службових повноважень», проте в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» визначено, що під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що перевищення службових повноважень виражається у тому, що державний службовець вчинив те чи інше діяння, яке не входить до його компетенції. Таким чином, для того, щоб визначити чи мало місце перевищення службових повноважень, необхідно встановити компетенцію державного службовця та визначити у чому конкретно виразилося її перевищення. Крім того, з урахуванням викладених вище приписів Закону № 889, визначаючи наявність та ступінь вини державного службовця, слід встановити шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ним та поведінкою правопорушника.

В даній справі відповідач вбачав наявність дисциплінарного проступку з боку позивачки в порушенні нею відомчого порядку підготовки наказу про надання відпустки керівнику ГУ ДПС у Харківській області, проте доводи та висновки Дисциплінарної комісії з цього приводу суд вважає такими, що не підкріплено належними доказами, оскільки при розгляді дисциплінарної справи не було вжито заходів з повного та всебічного дослідження всіх дійсних обставин справи, встановлення вини позивачки у скоєнні проступку та не визначено шкідливі наслідки, які ним спричинено.

Так, суд зауважує, що Дисциплінарною комісією при розгляді дисциплінарної справи та викладенні висновків щодо перевищення позивачкою її повноважень при складанні наказу про надання ОСОБА_5 відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, безпідставно залишено поза увагою, що проект Наказу від 03.02.2022р. № 39-В було підготовлено за наявності особистої заяви ОСОБА_5 , копія якої долучена до матеріалів справи. Доводи, викладені в Поданні про застосування дисциплінарного стягнення про те, що встановити наявність або відсутність цієї заяви неможливо через вжиття заходів з убезпечення особових справ працівників ГУ ДПС в Харківській області свідчать, що при здійсненні розгляду дисциплінарної справи та обставина, яка підлягала обов`язковому встановленню та дослідженню, належним чином не вивчалася та не була взята до уваги.

Стосовно безпідставного, як вказано за висновками Дисциплінарної комісії, здійснення позивачкою реєстрації Наказу від 03.02.2022р. № 39-В, слід зазначити, що при розгляді дисциплінарної справи не було взято до уваги ту обставину, що цей наказ було підписано керівником ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_5 . Проте його пояснення з цього приводу відібрано не було та не було враховано при з`ясуванні всіх обставин справи. Посилання відповідача на те, що ОСОБА_5 було звільнено з посади державної служби за Наказом від 02.03.2022р. № 2-о є спірними, оскільки ще в липні 2022 року, тобто до початку розгляду дисциплінарної справи, ОСОБА_5 звернувся до суду з приводу скасування зазначеного наказу та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2022р. у справі № 520/5107/22 було визнано протиправним та скасовано Наказ ДПС України від 02 березня 2022 року №5-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким було застосовано до начальника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 65 Закону №889-VIII; визнано протиправним та скасовано Наказ ДПС України № 2-о від 02 березня 2022 року «Про припинення державної служби ОСОБА_5 »; поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з 03 березня 2022 року.

Рішення суду не набрало законної сили на час розгляду цієї справи, однак, зважаючи на наявність спору щодо обставин, які зачіпають обставини, які стосуються притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, відповідачем безпідставно не було взято до уваги наявність вказаної судової справи. Саме цим, зокрема, обумовлено наявність окремих думок членів Дисциплінарної комісії ГУ ДПС в Харківській області, які посилалися на неможливість вірного встановлення всіх дійсних обставин справи щодо вчинення позивачкою дисциплінарного проступку за наявності невирішеного судового спору у справі № 520/5107/22.

Зі змісту Подання дисциплінарної комісії від 03.10.2022р. № 137/20-40-01-03-08 встановлено, що воно містить посилання на перевищення позивачкою службових повноважень, водночас, кваліфікуючи дії позивачки як перевищення службових повноважень, комісія не навела належних мотивів, чому відповідний проступок слід кваліфікувати як перевищення службових повноважень, а не як інше дисциплінарне правопорушення.

Згідно з приписами Закону № 889-VІІІ звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, перелік яких є вичерпним. Перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення входить до цього переліку, однак державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за перевищення службових повноважень, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як перевищення службових повноважень.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 22.07.2022р. у справі № 580/2689/20.

Крім того, стосовно посилань Дисциплінарної комісії на відсутність погодження Наказу від 03.02.2022р. № 39-В з боку головного бухгалтера ГУ ДПС в Харківській області та його погодження іншою посадовою особою - заступником начальника управління начальником відділу матеріально-технічного, транспортного забезпечення та зв`язку управління інфраструктури та бухгалтерського обліку ОСОБА_7 , слід вказати, що при цьому, за доводами комісії, проект Наказу від 03.02.2022р. № 39-В було завізовано ОСОБА_7 , проте згідно його пояснень, відібраних при розгляді дисциплінарної справи 17.08.2022р., він пояснив, що цього не робив. Таким чином при розгляді дисциплінарної справи не було достовірно встановлено ким здійснено погодження наказу, чи мала місце підробка підпису посадової особи та ця обставина не була урахована належним чином.

Так само, стосовно відсутності погодження наказу від 03.02.2022р. № 39-В з боку ДПС України, Подання про результати розгляду дисциплінарної справи від 03.10.2022р. № 137/20-40-01-03-08 з цього приводу містить варіативні твердження про те, що матеріалів листування з цього приводу не встановлено, проте, за змістом абз. 4 арк. 9 Подання слідує, що ця інформація може бути достеменно підтверджена лише матеріалами особової справи ОСОБА_5 , яка, через уведення в Україні Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 воєнного стану, не може бути досліджена.

Відтак, встановлюючи ці обставини, Дисциплінарна комісія керувалася припущеннями.

Стосовно посилань Дисциплінарної комісії на порушення позивачкою відомчих нормативних актів, що виразилося у передачі іншим особам свого ідентифікатору користувача в системі/мережі, пароль та інші засоби доступу до системи під час підготовки, видачі та подальшого опрацювання нею наказу ГУ ДПС від 03.02.2022р. № 39-В, слід зазначити, що доходячи такого висновку, Дисциплінарна комісія співставила факт входу у відповідну мережу за ідентифікатором користувача та паролем позивачки з комп`ютерів інших працівників ГУ ДПС у Харківській області та ніби-то відсутність позивачки у цей час у приміщенні ГУ ДПС у Харківській області.

В якості доказів цього висновки Подання про результати розгляду дисциплінарної справи від 03.10.2022р. № 138/20-40-01-03-08 містять посилання лише на рапорт поліцейського ОСОБА_8 , який ніс службу по охороні ГУ ДПС у Харківській області по вул. Пушкінській,46, м. Харків. Згідно арк. 8 Подання вказано, що за словами ОСОБА_8 , він ніс службу з моменту уведення в Україні воєнного стану (24.02.2022р.) та позивачка з цього моменту і до 04.08.2022р. в приміщенні не з`являлася.

Суд критично оцінює посилання на вказаний рапорт та вказує, що останній має суб`єктивний характер, іншими об`єктивними доказами не підтверджено наявність чи відсутність позивачки в приміщенні, Дисциплінарною комісією не вивчено питання яким чином здійснювалось чергування з охорони приміщення ГУ ДПС у Харківській області та чи дійсно ОСОБА_9 постійно та цілодобово ніс чергування, графіки чергування не витребувано та не досліджено.

Крім того, Подання не містить вказання на пояснення тих працівників ГУ ДПС України в Харківській області, яким позивачка ніби-то передала ідентифікатор та пароль.

Таким чином, при вирішенні цього питання, Дисциплінарна комісія також керувалася припущеннями.

Доводи, підкріплені різноманітними актами ГУ ДПС у Харківській області про те, що позивачка перешкоджала проведенню розгляду дисциплінарної справи суд відхиляє та зазначає, що на час проведення дисциплінарного провадження позивачка була відсторонена від виконання посадових обов`язків з 26.08.2022р. (п. 3 наказу ГУ ДПС у Харківській області від 26.08.2022р. № 23-дс/ВС). Відтак, Дисциплінарна комісія не була позбавлена об`єктивної можливості витребувати та досліджувати усі без винятку документи та матеріали, що необхідні для належного розгляду дисциплінарної справи, встановлення всіх істотних обставин, проте цього не зробила.

Також слід зауважити, що всупереч частини першої статті 67, частини першої статті 74 Закону №889-VIII та пункту 34 Порядку №1039 у Поданнях Дисциплінарної комісії від 03.10.2022р. відсутні будь-які відомості про форму та ступінь вини державного службовця та тяжкість наслідків дисциплінарного проступку. На обов`язковість визначення вказаних обставин у поданні дисциплінарної комісії посилається Верховний Суд у постанові від 08.09.2022р. у справі № 340/5243/20.

Суд зазначає, що межі судового контролю при розгляді справ стосовно незаконності рішень суб`єктів владних повноважень визначено ст. 2 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, перевіривши згідно наведеної норми оскаржувані накази про застосування до позивачки дисциплінарних стягнень, суд вважає, що через неналежне та неповне встановлення Дисциплінарною комісією тих обставин, що визначені Порядком № 1039, спірні накази підлягають скасуванню, оскільки прийняті не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Також суд зазначає, що аргументів щодо неможливості застосування іншої, ніж передбачено у поданнях дисциплінарної комісії від 03.10.2022, санкції відповідачем не надано, що вказує на диспропорційність прийнятих наказів.

Решта оскаржуваних наказів є похідними, а тому підлягають скасуванню, з метою належного поновлення праві позивачки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 30.09.2020 у справі №580/2339/19, критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначені в статті 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

В зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про скасування наказу про звільнення позивачки з посади, як похідного від наказу про припинення державної служби, слід взяти до уваги, що згідно зі ст. 235 КЗпП України, при звільненні без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі- Порядок № 100).

Відповідно до абз. 2 пункту 3 Порядку, суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абз.2 п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110) днем звільнення вважається останній день роботи.

У п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 р. №13 зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

До суду відповідачем надано Довідку № 91/М/20-40-10-02-07 від 07.12.2022р., відповідно до якої середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 34361,73 грн., обчислена виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню (із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 1598,22 грн., визначеної з загальної суми заробітку за 2 місяці 60 732,40грн., помноженої на 38 робочих днів перед звільненням).

Оскільки позивачку звільнено з посади 02.11.2022р., відшкодуванню на час ухвалення рішення суду підлягає заробітна плата за 3 місяці - 103 085,19 грн. та 4 дні 6392,88 грн., а загалом 109 478,07 грн.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. Інших сум судових витрат сторонами до відшкодування не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 14, 22, 194, 243, 249, 250, 255, 262 370, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12.10.2022 року № 27-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889;

визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 29-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 12.10.2022 року № 28-дс/ВС "Про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення" у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення нею дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону № 889;

визнати протиправним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 30-дс/ВС "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 02.11.2022 року № 191-о/ВС "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області з 03.11.2022 року;

стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 109 478,07 грн. (сто дев`ять тисяч чотириста сімдесят вісім гривень) 07 коп.

Звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Харківській області, а також стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, а саме : 34361,73 (тридцять чотири тисячі триста шістдесят одна гривня), 73 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров