Справа № 500/4321/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4321/22

07 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Тернопільській області від 15.08.2022 щодо відмови ОСОБА_1 у призначені їй пенсії за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства, та не зарахування страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 01.12.2021 пенсію за віком, як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання, періоди пов`язанні із народженням двох дітей, а також весь час здійснення догляду за дитиною-інвалідом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком як матері, яка здійснювала догляд за дитиною-інвалідом з дитинства, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, 10.12.2021 позивача було повідомлено про відмову в призначені пенсії, посилаючись на відсутність достатнього страхового стажу. На виконання рішення суду, за результатами повторного розгляду заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.11.2021, Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Тернопільській області прийнято рішення від 15.08.2022 №52 про відмову в призначенні пенсії такого виду. За обрахунками відповідача страховий стаж позивача складає 10 років 7 місяці 23 дні, що є менше 15 років, передбачених п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Беручи до уваги період навчання, періоди пов`язані з народженням двох дітей, а також весь період здійснення позивачем догляду за дитиною-інвалідом, що підтверджується, зокрема, актом обстеження фактичних обставин здійснення-догляду (вимоги щодо форми та змісту відсутні в чинному законодавстві), призначення державної соціальної допомоги, медичних висновків, позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надати усі матеріали, що стали підставою для відмови ОСОБА_1 у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу і призначенні дострокової пенсії за віком, у тому числі рішення від 15.08.2022 №52 про відмову в призначенні пенсії та копії усіх документів, поданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії, крім тих, які вже долучені до позову.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 07.12.2022 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області отримав 08.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.49).

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 07.02.2023 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суд від 07.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.11.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії в зв`язку з перебуванням по догляду за дитиною-інвалідом з 1996 по 2010 роки та наявністю трудового стажу (а.с.43).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 10.12.2021 за №7486-7686/3-02/8-1900/21 позивачу, розглянувши звернення щодо призначення пенсії, повідомлено, що згідно долучених копій документів, до страхового стажу можливо зарахувати наступні періоди: з 01.09.1985 по 16.07.1988 - період навчання у Підволочиському СПТУ- 8; з 16.12.1989 по 15.12.1992 та з 16.12.1992 по 22.09.1994 - догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку; з 26.04.1996 по 31.12.2003 та з 01.01.2008 по 31.12.2009 - догляд за особою з інвалідністю з дитинства. Період роботи в Підволочиському райпобуткомбінаті з 01.08.1988 по 28.10.1988 необхідно підтвердити уточнюючою довідкою, оскільки в записі про звільнення міститься виправлення. Період роботи з 21.11.1988 по 07.04.1989 можливо буде зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за умови, що в оригіналі трудової книжки читається відтиск печатки на записі при звільненні. Оскільки в даних персоніфікованого обліку відсутня інформація за 2007 та 2010 рік, тому ці періоди не можуть бути враховані до страхового стажу. Також відповідачем наведено вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (а.с.39-40).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.04.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2022, у справі №500/9801/21, зокрема, визнано протиправною бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.11.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.11.2021 відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, з урахуванням висновків суду в мотивувальній частині рішення суду.

Як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішенням від 15.08.2022 №52 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж складає 10 років 7 місяців 23 дні, а саме по періодах: з 01.09.1985 по 16.07.1988 - період навчання у Підволочиському СПТУ- 8; з 16.12.1989 по 15.12.1992 та з 16.12.1992 по 22.09.1995 - догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку; з 01.01.2008 по 31.12.2009 - догляд за особою з інвалідністю з дитинства.

Водночас для врахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною інвалідом з 26.04.1996 по 23.09.2010 згідно акту свідчень сусідів від 11.10.2021, складеного об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Збаразька, 3", підстави відсутні. Оскільки документи, які підтверджують факт перебування дитини на інвалідності в період з 26.04.1996 по 31.01.2000 та з 01.01.2002 по 31.12.2003 не надані, тому актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який складається працівниками органів Пенсійного фонду України, підтвердити немає можливості. Окрім того, період догляду за дитиною інвалідом за період з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 23.09.2010 не можливо врахувати, оскільки дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. Медичний висновок ЛКК №711/08 від 03.08.2021 взяти до уваги для призначення дострокової пенсії за віком немає можливості, оскільки висновок лікарсько-консультаційної комісії надається, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку. Медичний висновок закладів охорони здоров`я та інші документи, які б підтверджували, що дитина вперше визнана інвалідом до шестирічного віку не представлені (а.с.41-42).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Пунктом 3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п."д", "є" і "ж" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також:

навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду;

час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою, зокрема, передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі також - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 Порядку №22-1 передбачено, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема,

документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Згідно з п.2.17, 2.18 Порядку №22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Системний аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27.05.2014 (справа № 21-133а14), від 02.12.2014 (справа №21-534а14) та Верховний Суд від 13.02.2018 (справа № 295/7276/17).

Таку позицію підтримала й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі №330/2181/16-а, в якій вказала, що при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 08.10.1992 (а.с.11).

З направлення на ЛКК свідчить, що ОСОБА_2 інвалід з 26.04.1996 (а.с.20).

Відповідно до медичних висновків ЛКК №71 від 26.04.1996, №75 від 07.04.1998, №71 від 18.04.2000, №54 від 16.04.2002, №68 від 27.04.2004, №78 від 28.03.2006, №49 від 04.03.2008 діагноз що ОСОБА_2 дає право на отримання соціальної пенсії інваліда дитинства (а.с.21-27).

При цьому, медичним висновком ЛКК№711/05 від 03.08.2021 на запит відповідача №1900-0214-9/19513 від 01.07.2021, визначено, що ОСОБА_2 мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку (а.с.31).

Також позивач перебувала на обліку в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради, як одержувач допомоги по догляду за дитиною з 01.02.2000 по 31.12.2001 та з 01.01.2007 по 22.09.2010 (а.с.14-18), та в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області і отримувала соціальну пенсію дітям-інвалідам віком до 18 років (а.с.34-36).

Отже, вказаними документами підтверджується те, що інвалідність дитини позивача настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення дитиною шестирічного віку.

Однак, як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішенням від 15.08.2022 №52 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком згідно з п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж складає 10 років 7 місяців 23 дні, а саме по періодах: з 01.09.1985 по 16.07.1988 - період навчання у Підволочиському СПТУ- 8; з 16.12.1989 по 15.12.1992 та з 16.12.1992 по 22.09.1995 - догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку; з 01.01.2008 по 31.12.2009 - догляд за особою з інвалідністю з дитинства.

Водночас для врахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною інвалідом з 26.04.1996 по 23.09.2010 згідно акту свідчень сусідів від 11.10.2021, складеного об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Збаразька, 3", підстави відсутні. Оскільки документи, які підтверджують факт перебування дитини на інвалідності в період з 26.04.1996 по 31.01.2000 та з 01.01.2002 по 31.12.2003 не надані, тому актом обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який складається працівниками органів Пенсійного фонду України, підтвердити немає можливості. Окрім того, період догляду за дитиною інвалідом за період з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2010 по 23.09.2010 не можливо врахувати, оскільки дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

Проте такі посилення не спростовують факту догляду позивачем за дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а тому період з дня настання інвалідності дитини до її шістнадцятиріччя, з урахуванням зарахованого періоду з 01.01.2008 по 31.12.2009 відповідачем самостійно, з 26.04.1996 по 31.12.2007 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Натомість, період навчання з 01.09.1985 по 16.07.1988 та періоди пов`язанні із народженням двох дітей з 16.12.1989 по 15.12.1992 та з 16.12.1992 по 22.09.1995 зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 відповідачем в повному обсязі, а тому такі не є спірними, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Відмовляючи позивачу у призначенні достроковї пенсії, відповідач також послався на те, що медичний висновок закладів охорони здоров`я та інші документи, які б підтверджували, що дитина вперше визнана інвалідом до шестирічного віку не представлені, що спростовується зокрема медичним висновком ЛКК №71 від 26.04.1996, за змістом якого діагноз дитини позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дає право на отримання соціальної пенсії інваліда дитинства.

При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області безпідставно не взято до уваги медичний висновок ЛКК №711/08 від 03.08.2021, оскільки висновок лікарсько-консультаційної комісії надається, якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку.

Відповідно до ч.12 ст.7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Тобто, такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, належної оцінки вказаному висновку та іншим документам, відповідачем не надано, що призвело до порушення прав позивача на отримання пенсії.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.08.2022 №52 про відмову в призначені ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю, що здійснювала виховання дитини з інвалідністю до шестирічного віку, на підставі п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи виховання ОСОБА_1 дитини з інвалідністю до шестирічного віку, наявність відповідного віку, достатнього страхового стажу, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з дня звернення за пенсією згідно з ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 30.11.2021.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 496,20 грн. згідно квитанції № від 02.12.2022 на суму 992,40 грн. (а.с.5) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.08.2022 №52 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 26.04.1996 по 31.12.2007 та призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 30.11.2021.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.