Справа № 160/21154/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
30 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому позивач просить суд:
Позивач мотивує позовні вимоги протиправністю спірних рішень та безпідставністю притягнення ТОВ "АТБ-маркет" до відповідальності за абз. 20 ч.2 ст. 17 Закону №481. На думку позивача, відповідач безпідставно дійшов висновку про продаж позивачем алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку, з відхиленням від вимог Положення № 1251. Висновки про невідповідність МАП вимогам Положення №1251 ґрунтуються виключно на припущеннях, приводом для чого стала інформація з фіскальних чеків минулих періодів (тобто, витягнутих з пам`яті РРО), яка повинна була бути перевірена відповідачем, натомість стала підставою для висновку про порушення. При цьому, позивач зауважує, що відповідач дійшов висновків про порушення виключно через наявну в нього інформацію, не взявши до уваги пояснення продавців-касирів. З посиланням на роз`яснення ДПС від 18.11.2022 року, позивач зазначає, що не відображення у фіскальних чеках реквізитів МАП, свідчить про невідповідність розрахункових документів вимогам законодавства, а не про відсутність на алкогольній продукції самих марок, про що стверджує відповідач. На думку позивача, таке порушення, як невідображення реквізитів МАП у фіскальному чеку, рівнозначне такому порушенню, як невірне відображення реквізитів МАП у фіскальному чеку. При цьому, в обґрунтування позову позивача зазначає, що він визнає сам факт введення продавцями-касирами невірних реквізитів марок акцизного податку алкогольних напоїв, а також те, що це є порушенням вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, за що передбачено відповідальність п. 1 ст. 17 Закону № 265.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ГУ ДПС у Сумській області, керуючись підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до наказів:
Фактичні перевірки проведені з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Перевіряючими було встановлено факти реалізації позивачем алкогольних напоїв, які марковані з відхиленням від вимог Положення №1251. Встановлені порушення вимог пунктів 226.2, 226.9 та 226.11 статті 226 Податкового кодексу України, щодо реалізації немаркованих алкогольних напоїв марками акцизного податку встановленого зразку.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (з наступними змінами та доповненнями) (далі за текстом - Закон № 481), до ТОВ «АТБ-Маркет» були застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі:
- 17 000,00 грн. ((32,20 грн. (вартість товару) х 200 % вартості товару (розмір санкції)
- 17 000.00 грн. ((31,30 грн. (вартість товару) х 200 % вартості товару (розмір санкції)
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернвся з позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктами 14.1.4, 14.1.107,14.1.109, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції) визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), а також особливий податок на операції з відчуження цінних паперів та операцій з деривативами; підакцизні товари (продукція) товари за кодами згідно з УКТЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку; марка акцизного податку (далі МАП) спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
До акцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (пункт 215.1 статті 515 ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
За змістом статті 1 Закону №481, алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об`ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08.
Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 11 вищевказаного Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Приписами пункту 226.1 статті 226 ПК України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Відповідно до пунктів 226.3, 226.5, 226.6, 226.7 статті 226 ПК України, виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.
Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України, вважаються такими, що немарковані:
- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;
- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;
- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.
Аналогічні вимоги закріплено і в пункті 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 (далі - Положення №1251).
Згідно з ч.1, ч.2 ст.17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Пунктом 113.3 ст.113 ПК України передбачено, що у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.
Пунктом 3 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, визначено, що до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», статті 226 ПК України та пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Виходячи з аналізу наведених норм, можна зробити висновок, що хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім, порушенням норм Закону №481 щодо правил торгівлі такими напоями є саме виробництво, зберігання, транспортування, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку; немаркованими ж вважаються алкогольні напої, марковані з недотриманням приписів положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України або марковані марками акцизного податку, що не видавались безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.
Наведена позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 06.06.2019р. у справі №823/748/17, від 08.08.2019р. у справі №808/4653/14 та від 10.06.2020р. у справі №808/4108/16, яка є обов`язковою для застосування адміністративними судами у порядку, встановленому ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, матеріалами справи підтверджено та не спростовано представником позивача, реалізація ТОВ «АТБ-Маркет» алкогольних напоїв, які марковані марками акцизного податку, що не відповідають видам МАП.
Також, факти того, що у вищенаведених фіскальних чеках, у яких були відображені види МАП алкогольних напоїв та суми акцизного податку з одиниці маркованої продукції, які не відповідали МАП, сумам акцизного податку визначених з урахуванням чинних на дату розливу алкогольної продукції ставок акцизного податку, міцності алкогольної продукції та місткості тари, підтверджені як позивачем у позові, так і доданими до позову письмовими поясненнями продавців-касирів, які пояснили, що зазначене порушення сталося внаслідок введення до РРО реквізитів марки акцизного податку ручним методом.
Таким чином, наведене свідчить про те, що позивачем здійснено реалізацію вказаних вище алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251, тобто, без марок акцизного збору (вважається, що такий товар є немаркованим згідно з п.226.9 ст.226 ПК України), що підтверджено копіями вищенаведених фіскальних чеків.
Зазначені встановлені вище судом обставини, які підтверджені копіями наведених вище документів та поясненнями продавців-касирів, позивачем жодними доказами не спростовані.
Відтак, з огляду на приписи п.226.9 ст.226 ПК України, та встановлені судом факти реалізації позивачем алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251, що підтверджено інформацією, наведеною у вказаних вище фіскальних чеках та не спростовано позивачем, реалізований позивачем товар (алкогольні напої) необхідно вважати немаркованим.
Відповідно, із наведеного вище, можна дійти висновку, що позивачем було вчинене порушення абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481, п.226.9 ст.226 ПК України, п.20 Положення №1251 за яке передбачена відповідальність згідно до абз.20 ч.2 ст.17 Закону №481, тому застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями ґрунтується на нормах чинного законодавства та є правомірним.
При цьому, судом відхиляються, як необґрунтовані, аргументи позивача з приводу того, що під час перевірок у магазинах позивача не було виявлено алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення №1251, а всі висновки зроблені відповідачем на підставі фіскальних чеків минулих періодів (тобто витягнутих з пам`яті РРО), оскільки зазначені обставини не спростовують факту продажу вищезазначених алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251.
Судом також враховується і те, що контролюючий орган та його посадові особи, у даному випадку, відповідач, наділений повноваженнями здійснювати перевірку даних та інформації, відображених у фіскальних чеках минулих періодів та витягнутих з РРО щодо дотримання правил продажу підакцизних товарів у межах проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, виходячи з вимог п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України та з урахуванням ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст.16 Закону №481, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017р. №148 та Закону України «Про ціни і ціноутворення», а отже, перевірка посадовими особами відповідача даних фіскальних чеків минулих періодів, витягнутих з РРО, під час проведення фактичних перевірок відповідає повноваженням відповідача та приписам наведеного законодавства.
Доводи позивача з приводу того, що невідповідність реквізитів МАП алкогольних напоїв у фіскальних чеках пояснюється невірним введенням ручним методом МАП до РРО продавцями-касирами, суд оцінює критично, оскільки зазначені пояснення продавців-касирів не спростовують, а, навпаки, підтверджують факти продажу алкогольних напоїв з відхиленням від вимог Положення №1251.
Також судом не приймаються до уваги твердження позивача про те, що висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, а інформація, відображена у фіскальних чеках, ніким не перевірена, з огляду на те, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки зміст фіскальних чеків було перевірено під час проведення фактичних перевірок позивача, що входить до повноважень посадових осіб контролюючого органу відповідача відповідно до вимог ст.80 ПК України та саме зазначена у фіскальних чеках інформація щодо відображення у них МАП алкогольних напоїв свідчить про реалізацію таких алкогольних напоїв позивачем з відхиленням від вимог Положення №1251, що позивачем не спростовано жодними доказами у спосіб та у порядку, встановленому ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не можє бути прийнятий в якості належних і допустимих доказів і долучений позивачем до позову відеозапис сканування МАП (на компакт-диску), оскільки цей відеозапис сканування марок акцизного податку не спростовує встановлених вище фактів реалізації позивачем алкогольних напоїв з порушенням вимог законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до положень ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адмініністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник