Справа № 440/3302/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 р. Справа № 440/3302/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 19.05.22 по справі № 440/3302/22

за позовом Комунального некомерційного медичного підприємства "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька"

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне медичне підприємство "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення №28 від 15.02.2022 в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в сумі 24450,58 грн та застосування до Комунального некомерційного медичного підприємства "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" фінансових санкцій в сумі 12225,29 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 адміністративний позов Комунального некомерційного медичного підприємства "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 15.02.2022 №3 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 24450,58 грн та сплати штрафу у розмірі 12225,29грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 1 Кременчуцької міської ради Комунального некомерційного медичного підприємства "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 грн.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права і постановлено незаконне рішення. Відповідач вважає, що судом першої інстанції неналежним чином досліджено нормативні документи, які регулюють дані відносини, в зв`язку з чим суд дійшов до неправильних висновків. Так, позивач надав своїм працівникам допомогу по тимчасовій непрацездатності, в тому числі за рахунок коштів Фонду, на підставі листків непрацездатності, які видані не у встановленому порядку, оскільки видані лікарями, які не є лікарями закладу охорони здоров`я і не проводять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці, а працюють за трудовими договорами у іншої особи - ОСОБА_1 , яка зареєстрована як фізична особа - підприємець та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, що є порушенням пункту 1 частини 2 ст.15, частини 1 ст.21, абзацу 1 частини 2 ст.22, пункту 3 частини 1 ст.24, абзацу 2 частини 1 ст.30, частини 3 ст.30, частини 1 ст.31, частини 2 ст.33 Закону № 1105; абзацу 1 пункту 3, абзацу 11 пункту 30, пункту 32 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 № 111266 зі змінами та доповненнями; пункту 1.2, пункту 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 13. Вказує , що спір у даній справі на суму 24450,58 грн зумовлений тим, що листки непрацездатності, на підставі яких позивач надав матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду, видані не самою ФОП ОСОБА_1 , а іншими особами, які, хоча і працюють у згаданої фізичної особи - підприємця за трудовими договорами, але не належать до кола осіб, уповноважених видавати листки непрацездатності, що передбачені у п.1.4 Інструкції №455. Отже, згідно із визначенням, закріпленим в Законі № 2801, фізична особа- підприємець не є закладом охорони здоров`я. Такого закладу охорони здоров`я як «ФОП ОСОБА_1 » не існує, а має місце лише окремий громадянин ОСОБА_1 , як лікар, що провадить господарську діяльність з медичної практики в якості фізичної особи підприємця та в силу приписів пункту 1.4 Інструкції №455 має право лише будучи лікуючим лікарем оформляти (видавати) листки непрацездатності своїм пацієнтам. Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії листків непрацездатності, підтверджують такі факти, що видача ЛН була здійснена лікуючими лікарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а не лікуючим лікарем ОСОБА_1 оскільки лікарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в даному випадку не є лікарями закладу охорони здоров`я чи лікарями, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи- підприємці, а лише являються найманими працівниками ФОП ОСОБА_1 , останні позбавлені законодавчо визначеного права на видачу листків непрацездатності. Вважає , що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків: лікуючі лікарі, які працюють у ФОП ОСОБА_1 мають право видавати листки непрацездатності; листки непрацездатності видано у встановленому порядку. Управління не заперечує проти того, що лікарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 можуть бути найманими працівниками ФОП ОСОБА_1 , але в цьому разі вони не мають права видавати листки непрацездатності, оскільки таким правом згідно з Інструкцією № 455 наділена виключно особисто ОСОБА_1 , як лікуючий лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа-підприємець. Жодних положень, які б надавали лікарям, що працюють за трудовим договором у фізичних осіб-підприємців, право видачі листків непрацездатності Інструкція №455 не містить. Звертає увагу на те , що спір у даній справі зумовлений правомірністю покладення на позивача, як на страхувальника (роботодавця), відповідальності за надмірне витрачання коштів Фонду за листками непрацездатності, що видані не в установленому порядку, що всупереч вимогам Закону № 1105 не було належним чином перевірено комісією із соціального страхування позивача. Оскільки рішенням від 15.02.2022 № 28 позивача притягнуто до відповідальності за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які видані з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на страхувальників (роботодавців). Зазначене рішення прийняте відповідачем в межах повноважень, визначених законом, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з урахуванням права позивача на участь у процесі. Також, вказує , що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не залучено до участі у справі ФОП ОСОБА_1 в якості 3-ї особи без заявлення самостійних вимог. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення та довідками про доставку електронного листа.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 06.02.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу від 21.01.2022 року №6-од, направлення від 21.01.2022 року №6 в період з 24.01.2022 по 03.02.2022 Кременчуцьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області проведено планову документальну перевірку Комунального некомерційного медичного підприємства "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" щодо дотримання порядку використання страхових коштів Фонду соціального страхування України за період з 01.4.2019 по 31.12.2021.

В результаті проведеної документальної перевірки відповідачем 03.02.2022 складений Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України № 13, де вказано про встановлення в ході проведення перевірки факту нарахування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по листках непрацездатності, виданих не у встановленому порядку.

Так, з опису виявлених порушень згідно акту від 03.02.2022 року відповідачем, встановлено, що позивачем неправомірно використано страхові кошти Фонду в частині оскарження, в тому числі:

- 3117,46 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_7 на підставі листка непрацездатності АЛД №280415, який видано 20.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 з 28.11.2020, як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1252,35 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_8 на підставі листка непрацездатності АЛА №758657, який видано 08.04.2021 лікуючим лікарем ОСОБА_3 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 748,80 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_9 на підставі листка непрацездатності АЛД №280339, який видано 17.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_2 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 2578,07 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_10 на підставі листка непрацездатності АДЯ №320667, який видано 01.10.2020 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 862,68 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_11 на підставі листка непрацездатності АЛД №280331, який видано 09.11.2020 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_2 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 190,53 грн - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_12 на підставі листка непрацездатності АЛА №758603, який видано 12.31.2021 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_5 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1299,50 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_12 на підставі листка непрацездатності АЛА №758895, який видано 13.08.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_3 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1012,98 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_13 на підставі листка непрацездатності АЛА №758605, який видано 16.01.2021 лікуючим лікарем ОСОБА_5 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 2561,28 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_14 на підставі листка непрацездатності АЛД №280483, який видано 23.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_3 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 914,52 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_14 на підставі листка непрацездатності АЛД №280483, який видано 23.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_3 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 746,40 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_15 на підставі листка непрацездатності АДЯ №385809, який видано 16.03.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 772,45 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_15 на підставі листка непрацездатності АДЯ №320636, який видано 30.09.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 2510,76 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_16 на підставі листка непрацездатності АЛД №280414, який видано 19.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 з 28.11.2020 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 2017,30 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_17 на підставі листка непрацездатності АЛД №280451, який видано 25.11.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 з 03.12.2020 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1408,00 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_18 на підставі листка непрацездатності АЛД №317889, який видано 23.10.2020 лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1702,10 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_19 на підставі листка непрацездатності АЛА №758764, який видано 23.04.2021 лікуючим лікарем ОСОБА_5 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 755,40 грн на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_19 на підставі листка непрацездатності АЛА №758764, який видано 23.04.2021 лікуючим лікарем ОСОБА_5 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , як працівниками фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

15.02.2022 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області винесено рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання коштів Фонду №28.

В даному рішенні Фонду зазначається, що плановою перевіркою виявлено порушення з боку позивача пункту 1 частини другої статті 15, частини третьої статті 30, частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.03.1999 р. № 1105-XIV в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-VIII із змінами та доповненнями.

Відповідно до Рішення Фонду №28 від 15.02.20202 Комунальне некомерційне медичне підприємство "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька" повинне повернути до Фонду соціального страхування України суму страхових коштів у розмірі 24450,58 грн. та сплатити штраф у розмірі 12225,29 грн.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та з метою його оскарження звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що в діях позивача відсутній склад правопорушення у вигляді неправомірної виплати на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а відтак рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 15.02.2022 №28 щодо повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 24450,58 грн. та сплати штрафу у розмірі 12225,29 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі по тексту Основи №16/98-ВР) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Відповідно до ст.4 Основ №16/98-ВР залежно від страхового випадку види загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Приписами ст.25 Основ №16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон № 1105-XIV.

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Пунктами 2, 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV встановлено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Пунктами 1, 2, 6 частини другої статті 9 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно з пунктами 3 та 5 частини першої статті 10 Закону № 1105-XIV Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 15 Закону №1105-XIV визначено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Частиною шостою статті 15 Закону №1105-XIV встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 Закону №1105-XIV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону №1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Приписами пункту 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України № 13 від 19 липня 2018 року (далі - Положення №13), комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема, приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Відповідно до пункту 3.1 Положення №13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо; приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково); перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону №1105-XIV підставою для призначення, зокрема, допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Отже, підставою для призначення комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196 (далі - Інструкція № 455, в редакції, чинній на час спірних правовідносин), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Інструкції №455 листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Пунктом 1.4 Інструкції №455 встановлено, що право видачі листків непрацездатності надається: 1.4.1. лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я; 1.4.2. лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України; 1.4.3. лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів; 1.4.4. фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров`я; 1.4.5. лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Пунктами 1.6 та 1.7 Інструкції № 455 передбачено, що видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. На період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацією та ліквідацією її спалахів та епідемій в Україні, відкриття листків непрацездатності може здійснюватися лікарем, що надає первинну медичну допомогу на підставі звернення та опитування хворого за допомогою засобів телефонного зв`язку або інтернет-телефонії з обов`язковим відповідним записом у медичній карті амбулаторного хворого.

Відповідно до положень пунктів 1-3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055 (далі - Інструкція №532/274/136-ос/1406), листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.

Насамперед заповнюється корінець ЛН. Підкреслюється слово "первинний" або "продовження", у разі продовження ЛН зазначається номер попереднього. Указуються: прізвище, ім`я та по батькові (повністю) непрацездатного та місце його роботи (назва підприємства, установи, організації), дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою зазначається рік), прізвище лікаря, який видав ЛН, номер медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, підпис одержувача у графі "Підпис одержувача". Паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім`я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного. Після заповнення корінець залишається в закладі охорони здоров`я.

Далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному. У графі "Звільнення від роботи" у першому стовпчику "З якого числа" дата видачі ЛН (число, місяць, рік) позначається арабськими цифрами; у другому стовпчику "До якого числа включно" дата продовження ЛН (число і місяць) позначається літерами; у четвертому стовпчику "Підпис та печатка лікаря" продовження або закриття ЛН підтверджується підписом та печаткою лікаря. У графі "Стати до роботи" вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється "Продовжує хворіти" та зазначається номер нового ЛН.

Відповідно до п. 32. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., суб`єкт господарювання забезпечує наявність щонайменше одного медичного працівника, зокрема з числа працюючих за сумісництвом, за кожною заявленою лікарською спеціальністю, спеціальністю молодших спеціалістів з медичною освітою та немедичних працівників, які працюють у системі охорони здоров`я.

Кількість посад медичних і немедичних працівників визначається керівником закладу охорони здоров`я та фізичною особою - підприємцем залежно від обсягу, нормативів надання медичної допомоги відповідного рівня та заявлених спеціальностей.

Відповідач вказав, що в ході проведення перевірки було встановлено про неправомірне використання позивачем коштів Фонду на виплату в сумі 24450,58 грн. допомоги по тимчасовій непрацездатності АЛД №280415, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛА №758657, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛД №280339, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_2 , АДЯ №320667, який видано та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АЛД №280331, який видано та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_2 , АЛА №758603, який видано та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_5 , АЛА №758895, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛА №758605, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_5 , АЛД №280483, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_3 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АЛД №280483, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_3 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АДЯ №385809, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АДЯ №320636, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АЛД №280414, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛД №280451, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛД №317889, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_2 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_4 , АЛА №758764, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_5 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , АЛА №758764, який видано лікуючим лікарем ОСОБА_5 та продовжено лікуючим лікарем ОСОБА_3 , які є працівниками ФОП ОСОБА_20 , тобто не самою ФОП ОСОБА_1 , а іншими особами які, хоч і працюють у ФОП ОСОБА_1 за трудовими договорами, але не належать до кола осіб, уповноважених видавати листки непрацездатності.

Аналізуючи вказане, суд враховує положення пункту 34. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., за змістом якої фізична особа - підприємець має право приймати на роботу лікарів відповідно до заявленої спеціальності, а молодших спеціалістів з медичною освітою - залежно від профілю (спеціальності) за умови, що їх кваліфікаційний рівень відповідає єдиним кадровим вимогам, затвердженим МОЗ.

Фізичні особи - підприємці з числа молодших спеціалістів з медичною освітою провадять медичну практику самостійно або під керівництвом лікаря.

Відповідно до п. 35. Постанови кабінету міністрів України № 285 від 02.03.2016 р., фізична особа - підприємець, яка не має спеціальної освіти та не відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ, має право отримати ліцензію.

У такому разі фізична особа - підприємець зобов`язана укомплектувати штат медичними та немедичними працівниками відповідно до заявлених спеціальностей.

Як вбачається з матеріалів справи, на листках непрацездатності наявні печатки ФОП ОСОБА_1 з написом "Для листків непрацездатності".

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міністерства юстиції України ФОП ОСОБА_1 є зареєстрованою. Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: загальна медична практика (основний)- 86.2); діяльність лікарняних закладів (Квед -86.10); спеціалізована медична практика (Квед 86.22); інша діяльність у сфері охорони здоров`я (Квед 86.90), інші. ФО-П ОСОБА_1 має ліцензію Міністерства охорони здоров`я України на здійснення медичної практики.

Відповідно до Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0000-6145-М000 та Договору №0000-6145-М000/20.01.2021 про внесення змін до договору №0000-6145-М000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладеного ФОП ОСОБА_1 та Національною службою здоров`я України, розміщеного на офіційному сайті Національної служби здоров`я України, ФОП ОСОБА_1 має право на оформлення листів непрацездатності. Тобто, право на видачу листків непрацездатності надано ФОП ОСОБА_1 державою.

Відповідно до роз`яснень МОЗ України, для виписування листків непрацездатності лікарям-ФОП не потрібна державна акредитація. Лікар-ФОП, який отримав ліцензію МОЗ України на надання медичних послуг, є таким самим лікуючим лікарем, як і лікарі, які працюють у державних та недержавних закладах охорони здоров`я і відповідно мають ті самі права, в тому числі виписувати листки непрацездатності. Лікарі-ФОП мають право на отримання бланків листків непрацездатності.

Таким чином, суд вважає, що листи непрацездатності на які йде посилання в описі виявлених порушень вимог законодавства Акту від 03.02.2022 №13, видані у встановленому порядку, містять печатки фізичної особи підприємця, що провадить господарську діяльність з медичної практики, лікуючих лікарів та, відповідно, відсутні в діях позивача порушення вимог законодавства передбачених згаданим Актом. А тому, не підлягають поверненню Страховику суми страхових коштів за вищевказаними листками непрацездатності.

Отже, з аналізу наведених вище норм права вбачається, що листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, якщо він виданий лікарем, який наділений правом видачі листків непрацездатності (а саме: лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності або лікарем, що провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа підприємець); містить всі необхідні реквізити (прізвище лікаря, який видав ЛН, підпис та печатку лікаря, печатку закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності" тощо).

Судом встановлено, що позивачем використано 24450,58 із коштів Фонду, а саме на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності по вищепереліченим листкам , які видані у встановленому порядку, містять печатки фізичної особи підприємця, що провадить господарську діяльність з медичної практики, лікуючих лікарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 розділу ІІІ Положення № 13 до повноважень Комісії із соціального страхування підприємства входить, зокрема перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Разом із тим, відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства має право звертатися за необхідності до робочих органів виконавчої дирекції Фонду або його відділень щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства.

Також згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Положення № 13 робочі групи (представники) комісії із соціального страхування підприємства, створені (призначені) відповідно до пункту 1.5 цього Положення, за функціональним розподілом обов`язків виконують практичну роботу з окремих повноважень комісії, визначених у розділі ІІІ цього Положення. Зокрема, за необхідності звертаються до робочого органу виконавчої дирекції Фонду та його відділення щодо перевірки правильності видачі документів, які є підставою для надання допомоги.

Водночас згідно з пунктом 8.1 розділу 8 Інструкції № 455 контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової страти працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання.

Відповідно до пункту 8.3 розділу 8 Інструкції № 455 за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, відповідальність згідно з законодавством України несуть лікарі.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоча комісія із соціального страхування підприємства наділена повноваженнями перевірки правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення, проте контроль за дотриманням порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян та виявлення порушень правил видачі таких документів покладено на (враховуючи межі компетенції) Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання, позаяк комісія із соціального страхування підприємства наділена повноваженням перевірки правильності заповнення листка непрацездатності відповідно до Інструкції № 532, а у разі необхідності перевірки дотримання порядку видачі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, - звернутися до робочого органу виконавчої дирекції Фонду.

Так, у розглядуваній справі суд встановив, що листки непрацездатності містять відтиски печатки закладу охорони здоров`я та підписи лікарів з відповідними печатками, заповнені відповідно до вимог Інструкції № 532.

Зазначене вище, в своїй сукупності, не дає підстав для висновку про те, що позивачем було неправомірно витрачено суму страхових коштів у розмірі 24450,58 грн.

Слід також зазначити, що за відсутності відповідальності пацієнта стосовно правильності заповнення листків непрацездатності, а також враховуючи, що сам факт настання страхового випадку по досліджуваному листку непрацездатності не ставиться під сумнів органом Фонду, підстав для повернення коштів Фонду, які були виплачені відповідно до вказаного листка непрацездатності не вбачається. Такий висновок було застосовано Верховним Судом у постановах від 18 червня 2020 року у справі № 802/2184/16-а, від 26 червня 2020 року у справі № 815/1819/16.

Зазначене вище, в своїй сукупності, не дає підстав для висновку про те, що позивачем було неправомірно витрачено суму страхових коштів у розмірі 24450,58 грн.

Також , статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи соціального страхування, зокрема, державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом (пункт 2 частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV).

Отже, застрахований пацієнт має державні гарантії реалізації своїх прав, зокрема, на відповідне матеріальне забезпечення та страхові виплати, та одночасно має право вибирати лікуючого лікаря, а тому позбавлення пацієнта - застрахованої особи права на таке матеріальне забезпечення чи страхові виплати без встановлення відсутності у цього пацієнта права на такі виплати, є порушенням принципів соціального страхування, встановлених Законом № 1105-XIV.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 15.02.2022 №28 щодо повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині застосування відповідальності по поверненню суми страхових коштів у розмірі 24450,58 грн. та сплати штрафу у розмірі 12225,29 грн. , а порушення порядку використання страхових коштів Фонду є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічний висновок викладений Верховним судом в постанові від 05.12.2022 у справі № 440/2621/21, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Доводи скаржника про те, що позивача притягнуто до відповідальності не за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які видані з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на страхувальників (роботодавців), колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже було зазначено вище не встановлено факту того, що позивачем неправомірно витрачено вказану вище суму страхових коштів.

Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не залучено ФОП ОСОБА_1 в якості третьої особи до розгляду справи є необґрунтованими , виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

З аналізу наведеної норми треті особи залучається судом лише у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Отже, передумовою залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача або відповідача, є матеріальні правовідносини між стороною та потенційною третьою особою та розгляд судом спору, рішення за яким створює наслідки безпосередньо для цих правовідносин. Зокрема, встановлює факти, які згодом можуть бути використані у спорі між стороною і третьою особою, що бере участь на її стороні.

Сама лише заінтересованість у тому чи іншому результаті судового розгляду не свідчить про наявність правовідносин між позивачем або відповідачем та особою, про залучення якої в якості третьої особи подано клопотання. Така заінтересованість не є підставою для участі у справі. Апелянт не навів доводів про те, як рішення суду у цій справі, де суд буде здійснювати оцінку правомірності індивідуального акту, створить наслідки для правовідносин між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , рішення у даній справі не впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, відсутні правові підстави, в розумінні ст.139 КАС України, для розподілу судових витрат.

Оскільки, відповідно до п.6 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 по справі № 440/3302/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош