Справа № 500/4743/22
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/4743/22

02 лютого 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Косюк О.П.;

позивача ОСОБА_1 ;

представника Грудзини В.Е., Паньківа В.В., Біскупського С.Б., Калошиної Т.І., - Уставицького І.І.;

представника відповідача: Друзюка Р.М.;

представника ТОВ "ВВС-БУД": Печеного О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача та третіх осіб про відвід головуючого судді в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС-БУД" про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2022 №8/п21/44,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2022 №8/п21/44 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0431 га для укладення договору земельного сервітуту для проходу та проїзду за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 визначено головуючого у справі суддю Баб`юка П.М.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 24.01.2023 року.

24.01.2023 в судовому засіданні було оголошено перерву до 31.01.2023 о 11:00 год.

31.01.2023 подано письмово та підтримано в судовому засіданні заяву представника позивача та третіх осіб про відвід головуючого судді у справі.

В обґрунтування заяви представник позивача покликається на те, що головуючим суддею Баб`юком П.М. розглядалась справа № 500/3487/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС-БУД" про визнання протиправним та скасування рішення від 18 серпня 2015 року за №6/61/59.

Ухвалою суду від 16.11.2020 у справі № 500/3487/20 відмолено у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС-БУД" про визнання протиправним та скасування рішення від 18 серпня 2015 року за №6/61/59. Роз`яснено, що даний належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Не погодившись із даною ухвалою позивач оскаржив її до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 500/3487/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 500/3487/20 скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 500/3487/20 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради від 18 серпня 2015 року за №6/61/59, відмовлено у повному обсязі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 у справі № 500/3487/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 16.01.2023, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021 скасовано, а проваження у справі закрито, з роз`яснення позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції цивільного суду.

Таким чином, на переконання представника позивача (заявника) "... особисте прохання голови ТОАС - судді Баб`юка П.М. до колегії суддів КАС ВС ... ", стало правовою підставою для ухвалення постанови Верховного Суду від 16.01.2023, в якій висловлено правову позицію, що раніше сформована в ухвалі суду від 16.11.2020 про відмову у відкритті провадження у справі. На переконання представника позивача, такі обставини дають достатні підстави ствреджувати про те, що головуючий суддя під час розгляду даної справи (№ 500/4743/22) займатиме правову позицію, аналогічну тій, що висловлювались ним раніше стосовно позивача під час розгляду справи № 500/3487/20.

Указані обставини становлять фактичну підставу для відводу судді Баб`юка П.М.

Правову підставу для відводу судді становляють норми міжнародного права. Зокрема, представник позивача (заявника) наголошує на тому, відповідно Бангалорських принципів поведінки суддів, незалежність суддів, це підтвердження базового принципу "ніхто не може бути сам суддею у своїй власній справі".

Крім того, відповідно до Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001, значення принципу "ніхто не може бути сам суддею у своїй власній справі" виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного попередження або впливу, він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вирішуючи подану заяву, суд керується наступним.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно із статею 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до статей 8, 9 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України наголошує на тому, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у спосіб, який визначений законом.

Частини 1 та 2 статті 6 КАС України, передбачають, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частини 1 та 2 статті 7 КАС України, унормовують, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із приписами статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 37 КАС України регламентує підстави відводу судді, коли він брав участь в розгляді даної справи в іншому складі суду та/або в судах інших інстанцій.

Згідно з частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 36 КАС України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отож, для вирішення заяви по суті, суд повинен установити, чи може суддя розглядати дану справу, якщо раніше він розглядав спір за участю позивача та його представника та ухвалював судові рішення, які на суб`єктивну думку позивача, не відповідали його інтересам.

Верховний Суд неодноразово розглядав справи, в яких висловлював правову позицію щодо наявності (відсутності) правових підстав для відводу судді. При цьому, суд знаходить важливим наголосити саме тих постановах Верховного Суду, в яких суд касаційної інстанції надавав правову оцінку застосуванню принципу "ніхто не може бути суддею у власній справі", оскільки на нього покликається представник позивача (заявника).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.06.2022 у справі № 826/6860/16 вказав, що "... Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, на положення яких посилається скаржник, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться» (§§ 28-32 рішення у справі «Газета Україна-центр» проти України»). Подібний підхід висловлено і рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України», на яке посилається скаржник.

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного та/або об`єктивного критеріїв ...

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує".

У постанові від 23.09.2021 у справі № 826/17866/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду зазначив, що "...не може бути підставою для відводу (самовідводу) судді рішення або окрема думка судді в інших справах, крім того позивач не обґрунтовує у чому саме полягає упередженість судді.

Крім того, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11)".

Аналогічну правову позицію наведено в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 826/17866/18.

На підставі наведених правових позицій Верховного Суду, суд уважає, що принцип "ніхто не може бути суддею у власній справі" слід розуміти, як неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання, що виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Крім того, Верховний Суд наголошує на необхідності встановленню наявності правових підстав для відмову за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, суд не вбачає підстав стверджувати про особисту упередженість судді під час вирішення цієї справи. Докази звортнього не представлені суду.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Позивач убачає, що правова позиція судді, яка викладена в ухвалі суду від 16.11.2020 у справі № 500/3487/20 може мати вплив на розгляд цієї справи.

Суд наголошує на тому, що суд у даній ухвалі дійшов висновку про приналежність спору у справі № 500/3487/20 до цивільної юрисдикції. В подальшому, 16.01.2023 таку позицію суду підтримав Верховний Суд шляхом ухвалення відповідної постанови.

Сутність правосуддя полягає в тому, що в кожному із випадків, одна із сторін отримує негативне для себе рішення. Проте, це не означає, що суддя, який головував у справі не може розглядати інші справи за участю цих сторін та/або їх представників. Суддю не можна звинуватити в необ`єктивності, якщо він ухвалив рішення, що не відповідає суб`єктивним сподіванням особи. Відповідно, як і представника, який не отримав позитивного для свого довірителя результату в судовому процесі, не можна в кожному випадку назвати нефаховим.

Вказане, є підставою для постановлення ухвали про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись статтями 36-40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача та третіх осіб Уставицького І.І. про відвід головуючого судді в адміністративній справі №500/4743/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 19.12.2022 №8/п21/44 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.