Справа № 280/6767/22
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 лютого 2023 року (16:05)Справа № 280/6767/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років та винесення рішення про відмову у призначенні пенсії №16 від 31.08.2022;

скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії № 16 від 31.08.2022;

зобов`язати відповідача 2 призначити позивачу з 24 серпня 2022 року пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХП (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 місяця роботи, а в подальшому довічно здійснювати належні позивачу виплати пенсії за вислугу років щомісячно;

зобов`язати відповідача 2 після призначення пенсії невідкладно видати позивачу пенсійне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (далі - №1789-XII), однак рішенням відповідача-1, прийнятим за результатами розгляду його заяви, відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у позивача відсутня вислуга років, передбачена чинним законодавством для призначення такої пенсії. Позивач вважає вказане рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років незаконним, та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення. Звертає увагу, що має необхідний стаж, передбачений статтею 50-1 Закону №1789-XII (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) для призначення пенсії за вислугу років. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У відзиві на позовну заяву ГУ ПФУ в Запорізькій області (вх. №216 від 03.01.2023) вказує, вислуга років позивача становить 22 роки 07 місяці, у тому числі на посадах прокурорів 18 років 04 місяці 11 днів. У позивача недостатньо стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, який відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) повинен не менше 25 років. Звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин питання правового регулювання служби в органах прокуратури, в тому числі пенсійного забезпечення, врегульовані нормами Закону №1697-VII, а відповідні положення Закону №1789-XII втратили чинність. Вважає відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років правомірною. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

05.01.2023 до суду надійшов відзив відповідача-1 (вх.№601). У відзиві зазначає, що необхідний стаж роботи за вислугою років, визначений ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» становить 25 років, у тому числі на посадах прокурорів 15 років. В той же час, стаж за вислугою років позивача 22 роки 7 місяців. Отже, у позивача відсутнє право на призначення пенсії. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працює в органах прокуратури з 2004 року.

Позивач зазначає та відповідачі підтверджують, що загальний стаж роботи складає 22 роки 07 місяців, у тому числі на посадах прокурорів 18 років 04 місяці 11 днів.

У серпні 2022 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, яка на його думку, має бути призначена у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Листом від 20.09.2022 позивач отримав відповідь від відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 31.08.2022 №16. Рішення вмотивоване тим, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки вислуга років на день звернення становить менше 25 років, а саме, 22 роки 07 місяців.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.12.1991 умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Відповідно до вимог статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 01.10.2011 набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), підпунктом 4 пункту 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Враховуючи наведені зміни, з 01.10.2011 відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 46-2, статті 47, частини1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

Отже, з 15.07.2015 відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до статті 50-1 Закону 1789-ХІІ.

На момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії Законом №1697-VII визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Відповідно до статті 86 Закону №1697-VII (в редакцій, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України - справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, враховуючи дію законів у часі, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються саме Законом №1697-VII, а положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ не можуть бути застосовані як такі, що втратили чинність на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, на момент звернення за призначенням пенсії за вислугу років 24.08.2022 право на призначення такої пенсії могло виникнути у позивача за наявності вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Позивачем у позовній заяві не заперечується, що станом на 24.08.2022 (момент звернення із заявою про призначення пенсії), вислуга років складала 24 роки 07 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 18 років 04 місяці 11 днів.

Таким чином, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років у позивача був відсутній необхідний стаж, передбачений статтею 86 Закону №1697-VII, у зв`язку з чим позивач не набув права на пенсію за вислугу років.

З доводів заявленого позову вбачається, що наявність права на призначення пенсії на підставі положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ позивач пов`язує з тим, що вказана норма права (у зазначеній редакції) діяла під час його роботи в органах прокуратури. Подальша зміна правового регулювання питань призначення пенсій прокурорам, зокрема, прийняття Закону №3668-VI та Закону №1697-VII, що призвело до збільшення необхідного стажу для призначення пенсії та зменшення розміру пенсії у відсотковому відношенні до посадових окладів, на думку позивача, свідчить про звуження змісту та обсягу існуючих прав, що прямо суперечить положенням Конституції України.

Разом з тим, суд не погоджується із зазначеними вище доводами позивача з тих підстав, що відповідно до встановлених обставин справи станом на дату набрання чинності Законом №3668-VI (01.10.2011) позивач не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, а отже у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (у вказаній редакції).

Таким чином, оскільки позивач не набув такого права, то неможливо стверджувати і про звуження його змісту та обсягу, оскільки положення Конституції України, на які посилається позивач, вказують на неприпустимість звуження змісту та обсягу вже існуючого права.

Конституційний Суд України у Рішенні №1-42/2011 від 26 грудня 2011 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» вказав, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічні висновки про відсутність порушення права на пенсію працівників прокуратури у зв`язку з недостатньою вислугою років відповідно до Закону №1697-VII, у справах з подібними до розглянутих у цій справі правовідносинами, викладені в постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справах №466/9965/16-а, №573/1739/17, №761/15190/17.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.02.2023.

Суддя Ю.В. Калашник