Справа № 308/6490/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 308/6490/22 пров. № А/857/16808/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року (головуючий суддя Шумило Н.Б., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просила скасувати постанову відповідача від 13 травня 2022 року серія БАВ №261338, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №261338 від 13.05.2022 року, винесену інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кирлик Іваном Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України Департамент оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що 29.04.2022 на адресу управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла заява від гр. України ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення 20.04.2022 в АДРЕСА_1 , а саме, водій т.з. «Реugеоt» моделі « 101» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив стоянку другим рядом, чим суттєво перешкодив руху заявниці та іншим учасникам дорожнього руху. В своїй заяві гр. ОСОБА_2 вказала, що водієм вищевказаного транспортного засобу була ОСОБА_1 , яка знаходилася на місці події.

Для з`ясування всіх обставин справи гр. ОСОБА_1 було запрошено до управління патрульної поліції в Закарпатській області. В ході розгляду заяви поліцейськими встановлений факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме зупинка транспортного засобу «Реugеоt» моделі « 101» державний номерний знак НОМЕР_1 другим рядом, чим суттєво перешкодив руху іншим учасникам дорожнього руху, порушуючи п. 15.10 «д» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Інспектор пояснив суть правопорушення, ознайомив з матеріалами заяви, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.15.10 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого позивачу роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Від надання пояснень позивач відмовилася.

Інспектор виніс постанову за ч. 3 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн, відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис було запропоновано отримати її копію.

Пунктом 15.10 «д» ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції зазначив, що в позовній заяві оскаржується п. 15.4 ПДР України.

Однак, судом першої інстанції не враховано додаткові пояснення відповідача, яким до матеріалів справи був долучений рапорт поліцейського, щодо порушення п. 15.4 ПДР України вказаного у постанові про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 від 13.05.2022. Повідомляє, що згідно рапорту інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Кирлика І., 13.05.2022 під час винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 відносно гр. ОСОБА_1 ним було допущено описку в пункті ПДР України, а саме вважати вірним п. 15.10 «д» ПДР України.

Даний рапорт згідно резолюції було долучено до матеріалів адміністративної справи та є її частиною.

Відповідно до п. 15.10 «д» ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка та у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

В графі 5 описана суть адміністративного правопорушення та обставини, встановлені під час розгляду справи, а саме: в м. Ужгороді, вул. Минайська, 29, ОСОБА_1 здійснила зупинку другим рядом, чим суттєво перешкодила рух іншим учасникам дорожнього руху.

Тобто, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за стоянку, що суттєво перешкодила іншим учасникам дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена п. 15.10 ГІДУ України та ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Твердження суду стосовно невірного пункту ПДР, як підстави скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є сумнівними. З огляду на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду по справі № 537/1214/17 від 28 листопада 2018 року та постанові ВС по справі №459/1801/17 від 24 грудня 2019 року зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних не спростовує самого факту вчинення Позивачем порушення вимог ПДР України і по своїй суті є опискою. За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що факт наявності описки в оскаржуваній постанові не є підставою для задоволення позову, зокрема і скасування постанови.

Також, суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що відеозапис та фото-докази, які були додані відповідачем до відзиву є недопустимими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, вказані докази, а саме, фотодокази, які були долучені заявником ( ОСОБА_2 ) до заяви про адміністративне правопорушення та відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення мали значення для правильного вирішення справи.

Більше того, на відеозаписі, який доданий до відзиву, а саме 02 хв. 15 сек. позивач повідомляє, що здійснила зупинку транспортного засобу для вивантаження товарів, висловила бажання оплатити штраф на місці та не заявляла жодних заперечень щодо порушення нею ПДР України. Позивач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відмовилася надавати будь-які пояснення, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

Таким чином в силу приписів ч. 1 ст. 78 КАС України факт зупинки позивачем т.з. «Реugеоt» моделі « 101» державний номерний знак НОМЕР_1 другим рядом, що суттєво перешкоджало руху учасникам дорожнього руху станом на дату розгляду справи визнавався ОСОБА_1 та не підлягав доказуванню.

Суд першої інстанції констатує, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні дані про технічний засіб, яким здійснено фото. Однак, судом не враховано, що фотодокази були додатками до заяви гр. ОСОБА_2 .

Також, звертає увагу суду, що в графі 7 постанови про адміністративне правопорушення серії БАВ №261338 зазначені докази, які додавалися до постанови та на підставі яких поліцейських здійснював розгляд справи, досліджував всі обставини справи та приймав рішення.

Суд першої інстанції зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення повинна бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Звертаємо увагу суду, що поліцейським управління патрульної поліції здійснювався розгляд заяви гр. ОСОБА_2 , відносно гр. ОСОБА_1 та для з`ясування всіх обставин справи гр. ОСОБА_1 було запрошено до управління патрульної поліції в Закарпатській області.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2022 о 09 год.35 хв. інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кирлик Іваном Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесено постанову серії БАВ №261338 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Згідно постанови серії БАВ №261338 від 13.05.2022 ОСОБА_1 20.04.2022 о 11 год.40 хв. в м.Ужгород вул.Минайська, 29, здійснила зупинку другим рядом, чим суттєво перешкоджала руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушила п.15.4. ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_2 про вчинення правопорушення від 29.04.2022, в якій остання повідомляє, що 20.04.2022 об 10:00 год. вона поїхала на «П`яний ринок» разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , де вони припаркували свій транспортний засіб на автопарковку «Шенген». Через годину, коли вони повернулися, то виявили, що транспортний засіб «Пежо» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 зупинений на паркові таким чином, що блокує виїзд шістьом транспортним засобам, в тому числі і їхньому. Крім того, долучено фотозображення, на якому зображено транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 12.05.2022 вони з чоловіком 20.04.2022 близько 11:00 год. приїхали на стоянку Шенген на автомобілі Шкода д.н.з. НОМЕР_2 . Вона пішла по справах, а чоловік залишився в машині. Коли вона повернулася то їх машина була заблокована автомобілем червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Простоявши 40 хвилин вони почали шукати власника по всіх магазинах.

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно врахував, що згідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Однією з підстав для задоволення позову, суд першої інстанції вважав те, що в оскаржуваній постанові позивачу ставиться у вину порушення п.15.4 ПДР України, хоча правильним мало б бути п.15.10.д. ПДРё про що було подано рапорт інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Кирлика Івана в якому останній доповів про те, що 13.05.2022 ним було винесено адміністративну постанову відносно гр. ОСОБА_1 серії БАВ №261338 в якій було допущено механічну помилку в цифрі пункту ПДР, просить вірним вважать п.15.10.д. ПДР.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що у постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності не дозволяється вносити виправлення.

Відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів зазначає, що помилкове зазначення в постанові порушення «п.15.4 ПДР України» перебуває в частині опису обставин, установлених під час розгляду справи, при цьому фабула правопорушення викладена наступним чином, що позивачка «здійснила зупинку другим рядом, чим суттєво перешкоджала руху іншим учасникам дорожнього руху», що відповідає диспозиції ч. 3 ст. 122 КУпАП згідно якої передбачено відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана вище обставина, є недостатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову відповідача, суд першої інстанції вважав, що долучені до справи фото і відеозапис, є недопустимими доказами.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки, в оскаржуваній постанові серії БАВ №261338 від 13.05.2022 не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення, то суд першої інстанції вважав, що надане відповідачем фото та відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, до неї додано пояснення та копія заяви ОСОБА_2 , до якої додано 2 фото (а.с.30-36) з місця вчинення адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що автомобіль позивачки був запаркований таким чином, що блокував виїзд інших транспортних засобів.

Відеозапис, долучений відповідачем, відображав лише процедуру розгляду адміністративних матеріалів. При цьому, позивачка погоджувалась оплатити штраф за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395від 07.11.2015року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що оскаржувана постанова повинна була бути винесена на місці вчинення правопорушення, оскільки згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Однак, у відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 275 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено в приміщенні Управління патрульної поліції в Закарпатській області.

Таким чином, у суду першої інстанції не було достатньо правових підстав вважати, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Враховуючи зазначене, колегія судів вважає, що стягнення накладено з дотримання вимог КУпАП і доказів про порушенні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін