Справа № 580/3438/22
Суддя: Сергій ГАРАНЬ
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року справа № 580/3438/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області № 48 від 03 червня 2022 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в 17 ДПРЧ ГУ ДСНС в Херсонській області з 01 серпня 2006 року по 22 червня 2009 року та з 15 липня 2010 року по 30 квітня 2015 року та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 лютого 2022 року.

Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.02.2022 позивачеві встановлено II групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту МСЕК серії 12 ААВ № 359939. Позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До матеріалів заяви було надано повний перелік необхідних документів, в тому числі і трудову книжку із записами про займані позивачем посади та періоди роботи. Розглянувши матеріали заяви, відповідач 1 повідомив, що для підтвердження необхідного стажу для призначення пенсії по інвалідності, позивачеві необхідно надати оригінали довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески. На виконання вказаних вимог, позивачем направлено запит до Державної служби України з надзвичайних ситуацій з проханням про надання відповідних довідок. Державна служба з надзвичайних ситуацій надала копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески та повідомила, що такі довідки надійшли до ДСНС через засоби інформаційно - комунікаційних технологій, проте їх оригінали надіслати на адресу відповідача не є можливим, оскільки Головне управління ДСНС в Херсонській області знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області. Рішенням від 03.06.2022 за № 48 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу. У своєму рішенні відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано період з 01.08.2006 по 22.06.2009 та з 15.07.2010 по 30.04.2015, оскільки позивачем надано копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, що суперечить п. 2.23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач повторно звернувся до відповідача 1 із зверненням, в якому вказав, що п. 2.23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року передбачено, що документи, які подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Враховуючи, що надані довідки підписані посадовою особою, а також враховуючи, що такі довідки скріплені печаткою Державної служби з надзвичайних ситуацій, структурним підрозділом якого є Головне управління ДСНС в Херсонській області, де працював позивач, отримана останнім відмова є протиправною. Окрім того, при поданні заяви про призначення пенсії по інвалідності, позивачем надано трудову книжку, в якій містяться відомості про навчання, прийняття на роботу та звільнення з посади з зазначенням номеру наказу в Головному управлінні ДСНС в Херсонській області, а в силу положень п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Проте, листом від 19.07.2022 відповідач 1 повідомив про відсутність правових підстав для призначення пенсії по інвалідності та зміни прийнятого рішення про призначення пенсії.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 03.10.2022 до участі в адміністративній справі №580/3438/22, в якості співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, оскільки рішення № 48 від 03.06.2022 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 прийнято вказаним територіальними управлінням Пенсійного фонду.

Відповідач 1 правом надання відзиву не скористався.

Відповідачем 2 надано відзив на позов, в якому зазначено, що 31.05.2022 до територіального органу Пенсійного фонду звернувся ОСОБА_1 . На момент звернення вік позивача становив 32 роки та йому була встановлена ІІ група інвалідності. Страховий стаж позивача 04 роки 07 місяців 26 днів. Необхідний страховий стаж визначений ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для осіб з інвалідністю ІІ групи, у віці 32 років до досягнення 33 років включно становить 5 років. За результатами розгляду документів доданих до заяви позивачем до страхового стажу не зараховано період з 01.08.2006 по 22.06.2009 та з 15.07.2010 по 30.04.2015, оскільки позивачем надано копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, що суперечить п. 2.23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637. Оскільки у позивача відсутній відповідний страховий стаж, необхідний для призначення пенсії по інвалідності, 03.06.2022 прийнято рішення № 48 про відмову у призначенні позивачу пенсії.

12.12.2022 за вх. №39325/22 від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

Згідно ч.3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки, заяву про зміну предмету позову подано після початку розгляду справи по суті позовних вимог, то суд розглядає позов в межах первинних позовних вимог.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.

01.02.2022 позивачеві встановлено II групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту МСЕК серії 12 ААВ № 359939.

30.05.2022 за вх. №512/5 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надійшов лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.05.2022 вих. № 04-908/201 з копіями довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески позивача за період з 01.08.2006 по 22.06.2019 та повідомлено, що такі довідки надійшли до ДСНС через засоби інформаційно - комунікаційних технологій, проте їх оригінали надіслати на адресу відповідача 1 не є можливим, оскільки Головне управління ДСНС в Херсонській області знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Позивач 31.05.2022 звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності. На момент звернення вік позивача становив 32 роки.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням від 03.06.2022 за № 48 відмовило у призначенні позивачу пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу.

Розглянувши заяву, відповідач 1 листом від 23.06.2022 № 2300-0205-8/28338 повідомив, що відповідно ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії особам з інвалідністю ІІ групи, у віці від 32 до 33 років включно, необхідний страховий стаж становить 5 років. За результатами розгляду поданий документів страховий стаж позивача 04 роки 07 місяців 26 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.2006 по 22.06.2009 та з 15.07.2010 по 30.04.2015, оскільки позивачем надано копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, що суперечить п. 2.23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637. Для підтвердження необхідного стажу для призначення пенсії по інвалідності, позивачеві необхідно надати оригінали довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Не погоджуючись відмовою у призначенні пенсії, позивач повторно звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії.

Листом від 19.07.2022 вих. №3660-3805/С-03/8-2300/22 відповідач 1 зазначив, що згідно п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Оскільки позивачем оригінали довідок від 16.05.2022 №16-279/24-43, №16-278/24-43 не надано, а відповідні дані в системі персоніфікованого обліку відсутні, підстави для зарахування до страхового стажу періоду служби в 17 ДПРЧ ГУ ДСНС в Херсонській області з липня 2010 року до березня 2012 року та з жовтня 2012 року до квітня 2015 року відсутні. Тому повідомив про відсутність правових підстав для призначення пенсії по інвалідності та зміни прийнятого рішення про призначення пенсії.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 46 Конституції України проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон № 1058).

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умов набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058 встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно зі ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років.

Відповідно до ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

При цьому, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зауважує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Пунктами 1, 3 Порядку встановлено, що підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 наявний запис за номером 1 відповідно до якого з 01.08.2006 по 22.06.2019 позивач проходив службу в ДСНС України.

В матеріалах справи також наявна довідка Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 17.05.2022 №6605-44/11, відповідно якої ОСОБА_1 у період з 01.08.2006 по 21.06.2010 навчався в Черкаському інституті пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля. З 21.06.2010 по 22.06.2019 проходив службу на посадах середнього начальницького складу в підрозділах підпорядкованих Головному управлінню ДСНС України у Херсонській області.

Також до матеріалів справи додано копії довідок Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 16.05.2022 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, видані ОСОБА_1 , з яких судом встановлено, що відповідно довідки №66-279/24-43 з липня 2010 року по березень 2012, довідки №6602-39/07 з квітня 2012 року по вересень 2012 року, довідки №66-278/24-43 з жовтня 2012 року по червень 2019 року, позивач проходив службу в 17 ДПРЧ ДСНС України у Херсонській області, з усіх виплат за вказані періоди сплачені страхові внески (єдиний внесок).

Розглянувши заяву, відповідач 1 листом від 23.06.2022 № 2300-0205-8/28338 повідомив, що відповідно ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії особам з інвалідністю ІІ групи, у віці від 32 до 33 років включно, необхідний страховий стаж становить 5 років. За результатами розгляду поданий документів страховий стаж позивача 04 роки 07 місяців 26 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.2006 по 22.06.2009 та з 15.07.2010 по 30.04.2015, оскільки позивачем надано копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, що суперечить п. 2.23 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.06.2022 за № 48 відмовлено у призначенні позивачу пенсії, посилаючись на відсутність необхідного страхового стажу та наголошено на ті самі підстави, про які вказано і в листі від 23.06.2022 № 2300-0205-8/28338.

Станом на час внесення спірного запису діяли вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Так, відповідно до пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У той же час, здійснення записів у трудовій книжці покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Водночас, судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Також суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при призначенні пенсії.

В свою чергу, Державна служба України з надзвичайних ситуацій листом від 27.05.2022 вих. № 04-908/201 направила на адресу ГУПФ України в Черкаській області копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески позивача за період з 01.08.2006 по 22.06.2019 та повідомила, що такі довідки надійшли до ДСНС через засоби інформаційно - комунікаційних технологій, проте їх оригінали надіслати на адресу відповідача не є можливим, оскільки Головне управління ДСНС в Херсонській області знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не врахувало період роботи позивача з 01.08.2006 по 22.06.2009 та з 15.07.2010 по 30.04.2015, оскільки позивачем надано копії довідок про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Суд вважає такі посилання відповідача неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та 2ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли Херсонська область, на території якої Головне управління ДСНС в Херсонській області здійснювало діяльність, перебувала під контролем української влади, і воно було утворене відповідно до законодавства України.

Такі документи, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснювала контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Отже, орган Пенсійного фонду України зобов`язаний приймати та аналізувати такі документи.

Неможливість проведення перевірки таких документів (довідок) та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовився приймати подані позивачем копії довідок про стаж та заробітну плату, за період роботи, що відображений в його трудовій книжці. Орган Пенсійного фонду України порушив наведені положення законодавства та пенсійні права позивача.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що вищезазначений період роботи позивача підлягає зарахуванню до його страхового стажу для призначення пенсії, оскільки такий підтверджений належними та достатніми доказами.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 48 від 03 червня 2022 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , оскільки саме вказаний територіальний орган Пенсійного фонду прийняв дане рішення, а не як помилково зазначає позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності, та прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду у встановленому порядку, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 лютого 2022 року, суд повідомляє таке.

З огляду на відсутність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення про наявність/відсутність підстав для призначення пенсії по інвалідності позивачу, судом не встановлено порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, а також суд не може вирішувати спори про події, які не відбулись у часі.

Отже, заявлена позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01 лютого 2022 року є передчасною та задоволенню не підлягає.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн позивачем до матеріалів справи надано: договір про надання правничої допомоги від 29.07.2022 б/н; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 29.07.2022; акт приймання-передачі від 02.08.2022, відповідно якого вартість наданої правничої допомоги складає 4000,00 грн; квитанцію про проведення розрахунку від 02.08.2022; ордер Серії СА №1034434; свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, та задоволення позову частково, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу лише у сумі 2000 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір, то підстави для його розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 48 від 03.06.2022 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу періоди роботи в 17 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Херсонській області з 01 серпня 2006 року по 22 червня 2009 року та з 15 липня 2010 року по 30 квітня 2015 року, і прийняти відповідне рішення за результатами її розгляду у встановленому порядку, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій ГАРАНЬ