Справа № 480/2705/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2023 року Справа № 480/2705/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2705/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора відділення мінних загороджувачів роти загороджень інженерно-саперного батальйону. Наказом командира 91 опОЗ від 03.08.2021 її звільнено у зв`язку із закінченням строку контракту, наказом військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2021 № 191 її виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Зазначає, що під час проходження служби відповідачем систематично здійснювалася недоплата її грошового забезпечення. Зокрема, визначення грошового забезпечення здійснювалося, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі 1762 гривні. При цьому у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня року встановлений у розмірі 2102 гривні, а в 2021 році 2270 гривень. У свою чергу, саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб лежить в основі розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, розмір яких враховується при визначенні розміру інших складових грошового забезпечення. Вважає, що при визначенні розміру її грошового забезпечення відповідач мав застосувати зміст приміток до додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а саме виходити з розрахункової величини для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року.
На звернення до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплачених сум грошового забезпечення за відповідні роки отримала відмову. Вважає її протиправною та зазначає, що обчислення розміру її грошового забезпечення за 2020-2021 роки, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", порушує її конституційні права та гарантії на належний соціальний захист, тому просить зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити їй грошове забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розрахунковою величною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018. Ця постанова є чинною та підлягає застосуванню. Визначаючи розмір грошового забезпечення позивача, військова частина НОМЕР_1 керувалася Постановою N 704, яка є обов`язковою для виконання. Вважає, що порушень вимог чинного законодавства ним не допущено. Просив у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора відділення мінних загороджувачів роти загороджень інженерно-саперного батальйону. Наказом командира 91 опОЗ від 03.08.2021 її звільнено у зв`язку із закінченням строку контракту, наказом військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2021 № 191 її з 05 вересня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.7).
Під час проходження служби у 2020-2021 роках визначення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача відповідачем здійснювалося, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", у розмірі 1762 гривні.
На звернення до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплачених сум грошового забезпечення за відповідні роки відповідач листом від 10.02.2022 № 158 повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунків (а.с.6).
Суд вважає, що застосування військовою частиною НОМЕР_1 при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, є обґрунтованим та відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, та установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 4 цієї постанови (у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб") розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постанова КМУ від 30.08.2017 р. N 704 набрала чинності з 1 березня 2018 року.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова N 103), якою постановив перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р., з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (п. 1 Постанови N 103).
Із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" були внесені зміни до пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, а саме зазначений пункт викладено в новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Додатки 1 та 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням залежно від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
У пункті 1 приміток Додатку 1 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 р. N 1038 було закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
У примітці Додатку 14 Постанови N 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Отже, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови N 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
Вказані невідповідності були виправлені постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 р. N 1038 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704", яка застосовується з 1 жовтня 2020 року.
У свою чергу, текст приміток до Додатків до Постанови N 704 в силу вимог абзацу восьмого підпункту 2 пункту 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 вересня 2005 р. N 870, не є нормою права, оскільки їх застосування допускається в окремих випадках без набуття ними характеру нормативних положень.
Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права.
Таким чином, примітка як складова частина нормативно-правового акту не може містити в собі нормативних положень, а відтак примітка у Додатку 1 та Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 пункту 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного кола осіб.
Також суд вважає необхідним зазначити, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат (п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 р., а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунку розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.
Отже, суд дійшов висновку, що підстави для застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата та прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01 січня 2020 року та на 01 січня 2021 року, враховуючи положення приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови N 704, відсутні, оскільки ці примітки не містять норм права та не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.
Посилання позивача на те, що відповідач мав застосувати зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 суд вважає безпідставним, оскільки, як вказано вище, примітка застосовується безпосередньо для супроводу та зв`язку з нормою. При цьому, пунктом 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин пункт 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 визначав, що при обчисленні розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.".
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі N 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо методології розрахунку посадових окладів та окладів за військове звання.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили, тобто з 29.01.2020, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103 втратив чинність та фактично відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 у первинній редакції, відповідно до якої посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт (примітка 1 Додатку 1 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704). Аналогічним чином має розраховуватися й оклад за військовим званням, тобто шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Однак, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним і скасування пункту 6 Постанови N 103 не впливає на результат вирішення спору, оскільки, як зазначено вище, зокрема, мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 240/4946/18 сформулювала висновок щодо застосування норм права, а саме зазначила, що за змістом пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року N 1774-VIII мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Отже, оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. N 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. N 704, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 480/5496/20.
Таким чином, згідно з Постановою N 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року, з огляду на характер спірних правовідносин для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується, а тому, з урахуванням викладеного та зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що у спірних правовідносинах відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача, його дії відповідають критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, тому за наведених обставин і правових норм вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити за необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах