Справа № 444/3308/22
Суддя: Ясиновський Р. Б.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3308/22
Провадження № 2-а/444/6/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Проданова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (вул. Донецька, 7, м. Львів, 79019, ) про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

Від позивача ОСОБА_1 19.12.2022 надійшов адміністративний позов до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про визнання дій відповідача протиправними, скасування постанови та закриття провадження у справі. Також просить стягнути із відповідача в його користь понесені ним судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує наступним.

Вказує, що 03 грудня 2022 року він отримав у відділенні поштового зв`язку м. Дубляни конверт, відправлений 28 листопада 2022 року, в якому містилася постанова про накладення адміністративного сіягнення від 14.11.2022 р. серії РАП № 874248287 до повідомлення серії ЛВ № 00198352 від 31.10.2022 р.

Особа, яка винесла постанову - спеціаліст першої категорії - інспектор з паркування управління безпеки відповідача - ОСОБА_2 постановив визнати його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накласти на нього штраф в розмірі 200 гри. Обгрунтував це тим, що 31 жовтня 2022 р. о 11 год. 42 хв. він, як водій автомобіля Рено Сандеро Степвей, державний номерний знак НОМЕР_2 здійснив користування майданчиком для платного паркування. що знаходиться за адресою: В2014 вул. Шпитальна м. Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хв. користування майданчиком для платного паркування.

Зазначає, що він дійсно є власником згаданого автомобіля, однак не перебував за кермом такого, тому не міг вчиниш згадане правопорушення. Більше того, він не отримував посвідчення водія, а в зазначені дату та час перебував на роботі в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний діагностичний центр» (місцезнаходження м. Львів, вул. Пекарська, буд. 69 Б, 79010).

Вказує, що водієм автомобіля могла бути його дружина ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_2 , яка має посвідчення водія та постійно користується згаданим автомобілем та зможе підтвердити дану обставину.

Окрім того, наголошує, що його дружина ОСОБА_3 є особою з інвалідністю II групи.

На автомобілі в установленому порядку, відповідно до підпункту ґ) пункту 30.3 Правил дорожнього руху, розміщено відповідні розпізнавальні знаки "Водій з інвалідністю" на лобовому склі автомобіля та склі заднього виду.

Вказує, що у разі користування у встановленому порядку обладнаними парковками у м. Львові, чи у будь-яких інших містах України, його дружина, як особа з інвалідністю другої групи, має право на пільгове (безоплатне) користування такими парковками відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585 "Про затвердження Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів".

Стверджує, що не вчиняв адміністративного правопорушення, вину у вчиненні такого не визнає, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Вважає дії відповідача в особі інспектора з паркування Білоуса Валерія Олеговича при винесенні постанови протиправними, а постанову незаконною.

Повідомляє, що понесені ним витрати за надання правової допомоги (судові витрати) орієнтовно становитимуть 6 000 гривень. Вказує, що відповідні докази надасть суду одразу ж після їх оформлення (складання акту виконаних робіт адвокатом, тощо) та завершення надання адвокатом таких послуг у цій справі.

Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20 грудня 2022 року постановлено позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття провадження у справі залишити без руху (а.с. 7).

ОСОБА_1 20 грудня 2022 року на виконання ухвали судді Жовківського районного суду Львівської області від 20 грудня 2022 року надіслано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та розгляд справи у відсутності позивача, яка надійшла до суду 22.12.2022 (а.с. 10).

До заяви долучено квитанцію про сплату судового збору від 20 грудня 2022 року у розмірі 496 грн. 20 коп. (а.с. 9 А).

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 26 грудня 2022 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та призначити судове засідання на 05 січня 2023 року о 10 год. 30. хв. (а.с. 12)

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05 січня 2023 року постановлено відкласти розгляд справи на 26 січня 2023 року о 09 год. 30 хв. (а.с. 20).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 26 січня 2023 року не прибув. ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради у судове засідання 26 січня 2023 року повторно не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У встановлений строк для подання відзиву не подав такого.Клопотань про відкладення розгляду справи, чи будь-яких інших не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, зважаючи також на подану позивачем заяву про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 874248287 від 14 листопада 2022 року до повідомлення серії ЛB №00198352 від 31 жовтня 2022 року 11 год. 42 хв., складеною спеціалістом першої категорії - інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільностіи та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоусом Валерією Олеговичем, визнано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 31 жовтня 2022 року 11 год 42 хв водієм транспортного засобу Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: В2014 вул. Шпитальна, м. Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 152-1 КУпАП (а.с. 2).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні. Відстань від в`їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до абзацу 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342, користувач зобов`язаний: сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частинами 6-8, 10 статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено наступне.

Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Місця для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачені частиною шостою цієї статті, також виділяються на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, їх власниками/співвласниками (управителями) або орендарями, на проїзних частинах автомобільних доріг і тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів) - органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (суб`єктами господарювання, якщо їм у встановленому порядку передано відповідні частини доріг і тротуарів для ведення господарської діяльності) з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Місця для транспортних засобів, передбачені частинами шостою і восьмою цієї статті, визначені на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках біля будівель і будинків, мають бути розміщені максимально близько до входу до таких будівель і будинків, а на окремих спеціально обладнаних чи відведених майданчиках - максимально близько до в`їзду на такі майданчики.

Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту ґ) пункту 30.3 ПДР на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: «Водій з інвалідністю» квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17 7.17 "Особи з інвалідністю". Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.

Відповідно до п. 2 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно з п. 5 "Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак Водій з інвалідністю.

Як вбачається із позовної заяви, позивач є власником згаданого вище автомобіля, однак не керує таким, оскільки не отримував посвідчення водія. Позивач вважає, що водієм автомобіля 31.10.2022 могла бути його дружина ОСОБА_3 , яка має посвідчення водія та постійно користується згаданим автомобілем.

Матеріалами справи, а саме копією пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_3 , стверджено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю II групи з дитинства (а. с. 3 - зворот).

Те, що транспортний засіб Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_2 , спереду і ззаду такого обладнаний розпізнавальним автомобільним знаком «Водій з інвалідністю» стверджується фотокопіями в матеріалах справи (а.с. 4).

Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 73, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення постанови, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Відповідачем не спростовані твердження позивача про те, що останній вимог Правил дорожнього руху не порушував.

Суд вважає, що сторона відповідача проявила байдужість до результату розгляду справи.

Суд надає віру зазначеному ОСОБА_1 у позові, так як підстав не вірити останньму у суду немає, його пояснення не спростовані будь-якими іншими доказами. Суд вважає викладені позивачем обставини справи правдивими і покладає їх в основу рішення.

Судом при вирішенні справи враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні статті 251 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також слід зазначити, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними є безпідставною, через те, що результатом вчинення таких стало конкретне рішення - оскаржувана постанова, яка, за рішенням суду, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю, і такий спосіб захисту порушеного у публічно-правових відносинах права позивача є достатнім та повним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає сплачена позивачем при поданні позову до суду сума судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Доказів понесення позивачем судових витрат за надання йому правової допомоги позивачем не подано.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 874248287 від 14 листопада 2022 року до повідомлення серії ЛB №00198352 від 31 жовтня 2022 року 11 год. 42 хв., складену спеціалістом першої категорії - інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільностіи та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Білоусом Валерією Олеговичем, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Стягнути з відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (вул. Донецька, 7, м. Львів, 79019, ) в користь позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 496 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Р. Б. Ясиновський