Справа № 175/1283/22
Суддя: Новік Л. М.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1283/22
Провадження № 2-а/175/10/22
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Новік Л.М.,

при секретареві Гонта С.О.

за участю:

позивач ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністартивного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора роти № 1, батальйону № 3, капрала Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружия Іллі Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить суд Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружий Іллі Олеговича серія ЕАО №5441632 від 02 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП. Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що 02 червня 2022 року постановою інспектора капрала Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружий Іллі Олеговича серія EAO № 5441632 в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Дана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав. 02 червня 2022 року позивач виїзджав з автозаправної станції, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позаду був автомобіль патрульної поліції, який за допомогою спеціального сигналу вимагав зупинки. Цю вимогу позивач виконав одразу. До позивача підійшов інспектор капрал Управління патрульної Дніпропетровській області ОСОБА_2 , який відрекомендувався додаються незрозуміло, причини зупинки не назвав, був одягнений не по формі, без відповідних спеціальних засобів відеофіксації, чим порушив п. 11 Правил носіння однострою поліцейських, які затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2017 №718, а саме «Поліцейському забороняється перебувати поза межами будівель без головного убору». Коли він побачив, що позивач увімкнув відеозапис на телефоні, то побіг до службового автомобіля вдягатися для того, щоб його зовнішній вигляд відповідав встановленим нормам. Після чого він повернувся, на мою вимогу відрекомендуватися знову, він відмовився. Вподальшому, до мене підійшов інший працівник патрульної служби старший лейтенант Кашевський, який також не відрекомендувався належним чином, не надав для ознайомлення службове посвідчення, не пояснив причину зупинки, а лише назвав п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію, а потім ч. 3 п. 1 ст. 35 цього ж Закону. Працівниками поліції було проігноровано клопотання позивача про надання будь-яких доказів про вчинення будь-якого порушення прав дорожнього руху.

Більш того, як вбачається з матеріалів відеодоказів, конкретної причини зупинки транспортного засобу позивача, так і не було повідомлено. Однак, конкретної причини зупинки так і не було повідомлено. Натомість, було складено постанову серія ЕАО № 5441632 від 02.06.2022 року. Окрему увагу слід звернути на таке: в постанові зазначено, що до неї додаються якісь додатки, але що саме не зрозуміло, тільки зазначені цифри: « 470948, 471348». Однак, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України, копії всіх документів та файлів, які додаються до протоколу або постанови повинні бути вручені всім учасникам справи. В даному випадку мене навіть ознайомили, що означає «470948, 471348». Таким чином, має місце грубе порушення процесуального права, та фактично має місце, коли інспектор поліції «штучно» шукав порушення мною Правил дорожнього руху, а не виконував превентивну функцію поліції. Дані обставини підтверджуються відеозаписом, який було зроблено мною на мій мобільний телефон. Інспектором патрульної поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі у вигляді штрафу. Так, у постанові зазначено, що я керував транспортним засобом без чинного страхового поліса, чим порушив п. 2.1.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. Слід зауважити, що вимога інспектора Хоружий І.О. про надання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є незаконною. Інспектор капрал Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Хоружий Ілля Олегович взагалі не мав прав вимагати у позивача поліс обов`язкового страхування цивільно-правово відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки в момент зупинення автомобілю не було необхідності складати будь-які протокол щодо порушень правил дорожнього руху, так як позивач нічого не порушував, та відсутній факт дорожньо-транспортної пригоди. Ці обставини свідчать про порушення інспектором капралом Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружий Ілля Олегович моїх прав та низки законів України. Причиною зупинки мого автомобіля стало нібито інше порушення Правил дорожнього руху, а саме: нібито розмова по мобільному телефону однак ані інспектор Хоружий І.О., ані інспектор Кашевський не зазначив які норми закону позивач порушив, та не надали докази на підтвердження вчинення такого правопорушення, а вимогу позивача про надання таких доказів взагалі було проігноровано. Позивач вважає, що така вимога була проігнорована оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував, отже зупинка та подальша перевіка документів інспекторами є протиправними. Крім того, розглядав справу інспектор Кашевський, а постанову склав інспектор Хоружий І.О. Під час винесення постанови Відповідач взагалі не розібрався ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Йому здалося, що позивач порушив правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було. Таким чином Відповідач порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову школу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином Відповідач, не маючи взагалі ніяких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення притягнув позивача до відповідальності, не виконавши при цьому вимог ст. 251, 252 КУпАП, ст. 69 КАСУ, де зазначається що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку ніяких доказів вини немає, а отже немає и суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. Керуючись ст. 247 КУпАП, де зазначається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, можна зробити висновок, що відповідач незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення, незаконно виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення і взагалі не мав права притягати позивача до адміністративної i відповідальності. Окрему увагу суду слід звернути на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху України, а тому зупинка транспортного засобу та подальша вимога пред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування є незаконною, а відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач не погодившись з позовними вимогами, надав відзив, в якому просив справу розглядати без участі представника позивача, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відзиві зазначив, що постанова повністю відповідає вимогам встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року. Законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Працівники органів підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УШ від 14.07.2015 правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили. Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення Правил дорожнього руху України, за вчинення якого ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентуємо увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. При розгляді справи поліцейським позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене. Процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, але відеозапису з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі Управління патрульної поліції згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео. Програмно за допомогою скрипта встановлено, що відеофайл, який по терміну знаходиться більш терміну зберігання, автоматично видаляється з серверу. Відповідно до п. 9 розділу ХIV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, за наявності технічної можливості матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото і кінозйомки, відеозапису, зберігаються в підрозділі поліції в електронному вигляді протягом одного місяця з дати фіксації порушення, а у випадку наявності інформації про оскарження протягом строку оскарження та розгляду справи. У зв`язку з тим, що інформація про оскарження постанови по даній справі надійшла до Управління 15.08.2022, надати відеозапис до суду не має можливості.

Обставини викладені позивачем мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодним належними та допустимими доказами. Не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови.

22.11.2022 року через канцелярію суду позивач подав додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що жодний з доводів відзиву на позовну заяву не підтверджує правомірність дій посадових осіб Управління патрульної поліції Дніпропетровській області. Більш того, окрему увагу необхідно звернути на таке. До матеріалів відзиву надано приискрін із зазначенням номеру автомобіля позивача та дати, будь-якої іншої інформації він не містить, тому не зрозуміло, що саме повинно підтверджувати це фото. Крім того, не зрозуміло, звідки він взявся, коли зроблений, це навіть документом назвати неможливо. Також до матеріалів надано копію рапорту інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружий І. О., з якого чітко вбачається, що позивача нібито було зупинено за інше правопорушення, а не за те, за яке було притягнуто до адміністративної будь-якого адміністративного відповідальності, але доказів скоєння a правопорушення так і не надано. Також у відзиві зазначено, що відеоматеріали не збереглися, оскільки, згідно регламенту, відео з бодівідеокамер зберігається лише один місяць. Разом з тим, зазначено, що у разі наявності інформації щодо оскарження складених постанов про притягнення до адміністративної відповідальності вони зберігаються протягом всього строку оскарження зазначеної постанови. Однак, 09.06.2022 року мною було направлено до канцелярії Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області повідомлення про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка була прийнята в той же день. Таким чином, вважаю, що у відповідачів була наявна інформація щодо судового оскарження та вони навмисно не надають матеріали відеозапису, оскільки це підтверджує неправомірність їх дій.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, виклав позицію, яка зазначена в позові.

Представник відповідач -1 при подачі відзиву на позов, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач 2 в судове засідання не прибув, з невідомих суду причин.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено,що постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5441632 від 02 червня 2022 року було складено відносно ОСОБА_1 , який згідно постанови: «02.06.20220року о 16:14 в місті Дніпро, на Донецькому шосе, водій керував автомобілем без чинного страхового полісу або без чинного внутрішнього електронного договоруобов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1. г ПДР Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.7).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтованим, тобто зробленим на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», де зазначені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, а саме: «Водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди) лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду) лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспотного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством».

Разом з тим, ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено наступне: «Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод».

Таким чином, у відповідача не існувало законних підстав, передбачених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», для зупинення вищевказаного транспортного засобу, і як наслідок безпідставним було вимагати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача, оскільки в момент зупинення автомобілю не було необхідності складати будь-які протоколи щодо порушень правил дорожнього руху, так як був відсутній факт дорожньо-транспортної пригоди та в матеріалах справи відсутні підтвердження про наявність іншого (попереднього) правопорушення, яке стало причиною зупинки та як наслідок перевірки документів позивача.

Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення посвідчення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Аналізуючи та досліджуючи матеріали справи, зокрема відзив на позовну заяву та надані до нього докази, судом не встановлено підтверджень, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення або мав намір його вчинити, щоб призвело до перевірки відповідачем його документів, крім того в постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5441632 від 02 червня 2022 року відсутня інформація про причину зупинки та відсутні документи які до неї додаються.

Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, постанова підлягає скасуванню, через недоведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення та винність даної особи, оскільки належних доказів відповідачем на підтвердження вини позивача до суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 242, 243-244, 263, 286 КАС України, суд, ст.ст. 9, 122, 251, 247, 258, 280 КУпАП України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора роти № 1, батальйону № 3, капрала Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружия Іллі Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Хоружий Іллі Олеговича серія ЕАО №5441632 від 02 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік