Справа № 496/3331/22
Суддя: Горяєв І. М.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/3331/22
Провадження № 2-а/496/2/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: інспектор роти патрульної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Федосов Олександр Сергійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №317229 та стягнути судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 серпня 2022 року о 16 годин відносно позивача інспектором 10 роти патрульної поліції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 старшим лейтенантом поліції Федосовим О.С., за адресою Одеська область, Біляївський район, с. Усатово вул. Грушевського, 2, було складено постанову серії БАВ № 317229 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, в постанові відповідачем зазначено, що під час руху його автомобіля марки «КІА SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , був закритий іншим предметом (металевою сіткою), що не дав змоги чітко визначити символи номерного знаку автомобіля, чим, на думку інспектора позивач порушив п.2.9 (в) та п. 30.2 ПДР України. У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16 серпня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

До канцелярії суду 17 серпня 2022 року надійшла заява від позивача про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті.

До судового засідання позивач не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягав та просив задовольнити позовні вимоги та вимоги щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача з урахуванням суми зазначеної позивачем у заяві (а.с. 47-49).

Представник відповідача не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, також не надав відзив адміністративний позов, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, також третя особа до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що 05.08.2022 інспектором 10 роти патрульної поліції відділення поліції №2 Одеського РУП №2 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова серії БАВ № 317229 про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст.121 КУпАП, з накладенням штрафу в сумі 850,00 грн. (а.с. 5).

Із оскаржуваної постанови вбачається, що 05.08.2022 року о 15.30 годин в с. Усатове по вул. Грушевського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia», державний номер НОМЕР_2 , який був закритий іншим предметом металева сітка, чи порушив п.п. 30.2., 2.9 в Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності (ст.245 КУпАП).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 126 КУпАП визначена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За змістом пункту 30.2 ПДР України передбачено, що на механічних транспортних засобах і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів) . Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

За змістом п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2)чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Однак, як зазначає позивач ОСОБА_1 у адміністративному позові, поліцейським його дії було безпідставно кваліфіковано за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Оцінюючи доводи позивача в цій частині, суд виходить з наступного.

Так, позивачем не оспорюється, що 05.08.2022 він керував транспортним засобом марки «Кіа», державний номер НОМЕР_2 , номерні знаки якого обладнані металевою сіткою.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП, виражена у альтернативній формі декількох діянь, серед яких зокрема керування транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосування матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 317229 від 05.08.2022 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він керував транспортним засобом, з номерним знаком, який був закритий іншим предметом металевою сіткою.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У матеріалах справи містяться надані позивачем фотознімки закритого сіткою номерного знаку, також надані відповідачам фото номерних знаків автомобілю, з яких можливо встановити номерний знак автомобіля марки «Кіа», державний номер НОМЕР_2 . Водночас будь-яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху України, відповідачем суду не надано, у матеріалах справи як доказ наявна лише постанова, яка є предметом оскарження. Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, суду не надано.

За такого правового регулювання та аналогічних обставин справи колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову (постанова КАС ВС № 161/7041/17 від 28.10.2019 р.).

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

Однак будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, відповідачем надані не були.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, є недоведеним.

Проаналізувавши обставини справи та надані позивачем докази, які не були спростовані відповідачем та третю особою, суд приходить до висновку про те, що інспектором поліції не повно та всебічно були враховані обставини справи та він передчасно прийшов до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, позивачем надано заяву про розрахунок судових витрат, згідно якої просить стягнути з відповідача суму судових витрат по справі в розмірі 2896,20 грн., з якої: 496,20 грн. судові витрати за подання адміністративного позову та 2400 грн. судові витрати пов`язанні із прибуттям до суду.

Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно з п. 5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Таким чином, витрати на проїзд до суду, можуть бути відшкодовані лише у випадках їх документального підтвердження.

Однак судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, котрі б надали змогу визначити скільки часу та коштів було витрачено позивачем на проїзд в обидві сторони для участі в судових засіданнях, тому суд вважає необґрунтованим віднесення таких витрат до судових витрат, що підлягають відшкодуванню у даній справі.

На підставі викладеного, стягненню підлягають судові витрати, що складаються із судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 496,20 грн., згідно квитанції 1510-4199-0136-3244 від 17.08.2022 року (а.с. 23), які з урахуванням задоволення позовних вимог у відповідності до ст.139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 94, 241-246, ст. 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 317229 від 05.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (місце знаходження: с.Усатове, пров. Урядовий, 65) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Горяєв