Справа № 480/7664/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2023 року Справа № 480/7664/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7664/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СИМФОНІЯ ТЕПЛА» до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UА805000/2022/000145/2 від 18.10.2022 і Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2022/000415;
Зауважує, що лише 18.10.2022 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2022/000145/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість скориговано «за ціною договору щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 40 716,08 дол.США до 46,764,60 дол.США, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів. У подальшому, відповідачем на вищевказану митну декларацію винесено також й Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2022/000415, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2022/000145/2.
Позивач вважає вказані дії та рішення відповідача необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не спростовується зазначена позивачем митна вартість на підставі первинних документів, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
У відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях по суті справи відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що під час контролю визначення митної вартості в «АСМО Інспектор» було згенеровано наступні профілі ризиків: код 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» з коментарем «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».
У зв`язку з викладеним, у позивача були витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості. У ході проведення консультацій, позивачем не були надані документи у достатньому обсязі для підтвердження визначеної ним за першим методом митної вартості, у зв`язку з чим і були прийняті оскаржувані рішення.
При цьому вважає, що Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2022/000145/2 від 18.10.2022 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000415 винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МКУ та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, а тому обставини для їх скасування відсутні.
У відповіді на відзив та додаткових поясненнях представник позивача, не погоджується із доводами відповідача у відзиві, які, на її думку, не спростовують позицію позивача щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних актів індивідуальної дії з наведених у позовній заяві підстав. Також додатково зауважує, що у поданих до митного оформлення товаросупровідних документах не містилося жодних розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, а містилися всі необхідні відомості на підтвердження того, що митна вартість складається з фактурної вартості товару у розмірі 38 036,19 дол.США та витрат на їх транспортування до митного кордону у розмірі 98 000 грн. Натомість, відповідачем було штучно створено причини, через які імпортований п озивачем товар декілька днів знаходився в зоні митного контролю замість випуску його у вільний обіг.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 13.10.2022, уповноваженою на декларування особою ТОВ «РЕАЛ 73», від імені позивача було подано електронну митну декларацію №UA805020/2022/011328 ( а.с.20)(далі - МД), згідно якої до митного оформлення пред`явлено товар:
«Радіатори для центрального опалення з не електричним нагрівом, пофарбовані у білий колір, виготовлені із високотехнічної сталі: Радіатори СОРА стальні панельні з боковим підключенням тип 22: 300/400 - 8шт, 300/1000 - 18шт, 300/1100 - 6шт, 300/1200 18шт, 300/1400 - 12шт, 300/1600 - 4шт, 500/400 - 36шт, 500/500-72шт, 500/600 - 54шт, 500/700 - 36шт, 500/800 - 72шт, 500/900-24шт, 500/1000-72шт, 500/1100-24шт, 500/1200-72 шт,500/1400 - 6 шт, 500/1600 - 12шт, 500/2000 - 6 шт, Радіатори СОРА стальні панельні з нижнім підключенням тип 22: 300/900 VR - 2iut, 300/1600 VR - 6шт, 300/2000 VR - 6шт,500/400 VR - 9 шт, 500/500 VR - 24 шт, 500/600 VR - 6шт, 500/700 VR - 24шт, 500/800VR-18iht, 500/1000 VR - 36 шт, 500/1200 VR - 30 шт, 500/1600 VR - 6 шт, Радіатори СОРА стальні панельні з нижнім підключенням тип 33: 300/600 VR - 3 шт, 300/1400 VR - 6шт,500/500 VR - 6 шт, Радіатори СОРА стальні панельні з боковим підключенням тип 33:300/1100 - 3 шт, 300/1200 - 4 шт, 300/1400 - 1 шт, 500/600 - 12 шт, 500/700 - 6 шт, 500/1200 - 3 шт, 500/1400-бшт, 500/1600 - 6шт, 500/2000 - 6 шт, 300/1600 - 4шт, 300/1400 - 12шт, 300/1300 - 2шт, 300/900 - 2шт, 500/1400 - 10шт, Радіатори СОРА стальні панельні з боковим підключенням тип 11:500/500 - 12шт, Радіатори СОРА стальні панельні з нижнім підключенням тип 11: 500/500 VR - 4шт, 500/1000 VR - 3 шт, 500/1200 VR - 4шт.».
Декларантом разом із МД до митного органу подано наступні скан-копії документів:
1. Зовнішньоекономічного договору-контракту від 17.01.2022 № 1701/CS, укладеного між Продавцем - компанією Сора Isi Sistemleri Sanayi ve Ticaret A.S. (Турція) та Покупцем - TOB «Симфонія тепла», в якому вказується, що Продавець продає, а Покупець придбаває товар, вказаний в Проформах Інвойсах до цього контракту (пункт 3.1 контракту);
2. Proforma invoice від 12.09.2022 № 45005706, в якому вказано 834 товарних одиниці вартістю 38 036,19 дол.США з терміном оплати в 15 днів;
4. Листа Продавця від 22.08.2022, в якому вказувалося про надання Продавцем знижки на товар в розмірі 7,5 %, а також прайс-лист з урахуванням вказаної знижки;
5. Товаротранспортної накладної (CMR) від 03.10.2022 року № 964036, в якій зазначено країну відправлення товару (Турція) та країну його призначення (Україна);
6. Експортної митної декларації (митної декларації країни відправлення) від 04.10.2022 № 22160100ЕХ00101365, в якій вказано вартість імпортованого товару у розмірі 38 036,19 дол. США;
7. Договору-заявки на транспортні послуги № 28/09/ТЛ від 28.10.2022, в якому вартість транспортно-експедиційних послуг вказана в розмірі 192 000 грн;
8. Рахунку № 63 від 12.10.2022 на оплату транспортно-експедиційних послуг, в якому вказана вартість послуг окремо до пункту ввезення на митному кордоні Україні (98 000 грн) та після пункту ввезення на митному кордоні Україні (94 000 грн);
9. Довідки про транспортні витрати від 12.10.2022, виданої експедитором ТОВ «ТМ ТРАНС» про вартість транспортування товару Позивача до пункту ввезення на митному кордоні України в розмірі 98 000 грн та після пункту ввезення на митному кордоні Україні в розмірі 94 000 грн, а також про відсутність страхування цього вантажу;
10. Платіжного доручення про оплату транспортно-експедиційних послуг № 1446 від 12.10.2022 на суму вартості транспортно-експедиційних послуг в загальному розмірі 192 000 грн.
Судом також встановлено, що 14.10.2022 об 11 год. 45 хв. відповідачем було направлено позивачеві електронний запит про надання додаткових документів, який обґрунтовувався наступним: «... у зв`язку з неподанням документів, які зазначені в частині 2 статті 53 МКУ, просимо надати наступні документи: договір (контракт) про надання транспортно-експедиціних послуг, заявку до договору про надання транспортно-експедиційних послуг, платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Крім цього, прохання надати, як це передбачено пунктами 3.2 та 3.3 зовнішньоекономічного договору від 17.01.2022 №1701/С8: письмове замовлення Продавцю щодо типу, кількості, строків та умов поставки товару, рахунок-фактуру (проформу-інвойс)»( а.с.55).
Також у той же день 14.10.2022 о 14 год. 56 хв. декларанту було направлено ще одне електронне повідомлення, в якому повідомлено про положення статей 320, 336, 337 МК України та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, а також про спрацювання АСАУР (Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками) та коди відповідних ризиків. Крім того, посадовою особою митниці зазначено, що лист продавця товару із зазначенням надання знижки в розмірі 7,5 % не може бути прийнятий митницею відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, а прайс-лист має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МК України. У зв`язку з цим, декларанта було зобов`язано надати такі додаткові документи: - якщо рахунок сплачено. - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.56-58).
У подальшому 18.10.2022 відповідачем було направлено декларанту третє електронне повідомлення із наведенням норм МК України та повторною констатацією того, що лист продавця товару із зазначенням надання знижки в розмірі 7,5 % не може бути прийнятті митницею відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року та через «непередбачений» зовнішньоекономічним договором можливості надання покупцеві будь-яких знижок на товар, що поставляється. Тому посадовою особою митного органу зазначено про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості, та про проведення ним консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення вартості (а.с.59-60).
18.10.2022 уповноваженою на декларування особою - ТОВ «РЕАЛ 73» було надіслано Відповідачеві лист № 189/10 (а.с.62), в якому повідомлялося про надання усіх передбачених статтею 53 МК України документів, в тому числі й додаткових, і що у відповідності до положень МК України та міжнародної Угоди з тарифів і торгівлі вказані документи в достатній мірі підтверджують цінові, вартісні та якісні характеристики товару, що декларуються.
У подальшому 18.10.2022 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2022/000145/2 (далі - Рішення), згідно з яким заявлену декларантом митну вартість скориговано «за ціною договору щодо ідентичних товарів» і її розмір підвищено з 40 716,08 дол.США до 46,764,60 дол.США (а.с.18) та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000415 (а.с.19).
Вважаючи вищевказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
На підставі положень ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Тобто, наведені норми містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, зокрема, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митному кодексі України.
При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Суд зазначає, що відповідачем було розпочато процедуру консультацій з позивачем шляхом формування повідомлень про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог органу доходів і зборів щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.
З переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що на дату подання митному органу МД із пакетом товаросупровідних документів, у відповідача не було жодних підстав стверджувати про неподання документів, ,(які зазначені у частині 2 статті 53 МК України та про наявність підстав для витребовування додаткових документів. Декларантом акцентувалася увага митного органу на тому, що всі товаросупровідні документи оформлені належним чином та містять необхідну інформацію про вартість товару. Жодні розбіжності, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознаки підробки - в поданих документах відсутні. Надані документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, тому відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновків про недостовірність даних щодо заявленої митної вартості та підставою для незастосування обраного методу визначення митної вартості.
Окрім того, суд зауважує, що митним органом в першій частині свого першого запиту додатково затребувано ті документи, які попередньо вже було подано разом із МД, а в другій частині першого запиту затребувано документ, подання якого взагалі не передбачено статтею 53 МК України.
Так, у відзиві відповідачем, з посиланням на норму частини 5 статті 54 МК України, зазначається, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
При цьому, спрацювання зазначеного у відзиві ризиків системі АСАУР свідчили лише про необхідність ретельного опрацювання поданих товаросупровідних документах, а не про обов`язок коригування заявленого розміру митної вартості.
А тому, вищевикладене обґрунтування відповідача, не можна вважати належним обґрунтуванням коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 по справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 «Про захист особи відносно актів адміністративних органів».
Щодо другого запиту митного органу, то в ньому вказується про необхідність надання в тому числі документів, передбачених у частині 3 статті 53 МК України, в той час як такі документі витребовуються за виключних підстав - лише у випадку якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, (1) містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, (2) наявні ознаки підробки або (3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи (4) відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Однак суд зауважує, що відповідачем а ні належними доказами, а ні доводами не підтверджено наявності підстав для сумніву у достовірності та/або точності поданих уповноваженою позивачем особою для цілей визначення митної вартості документів та відомостей.
Суд також зазначає, що наведені в електронних запитах та оскаржуваному Рішенні посилання посадової особи Відповідача на положення Статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року та Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року як на підставу неприйняття листа Продавця товару від 22.08.2022 року щодо знижки на товар в розмірі 7.5 % є необгрунтованими.
Так, пунктом (а) частини 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
У свою чергу, пунктом 2 Додатку № 1 «Примітки та додаткові положення» Генеральної угоди з тарифів та торгівлі передбачено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що "дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими "дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Натомість, дані положення міжнародно-правового договору не можуть застосовуватися у даних спірних правовідносинах, адже "дійсна вартість" імпортованих товарів позивача вже була представлена ціною, зазначеною у рахунку-фактурі (інвойсі) і вже з урахуванням наданої Продавцем знижки, а не окремо до попередньо виставленої в бухгалтерських документах ціни як стверджує відповідач.
Тобто, надана знижка не потребувала додаткового вичислення із ціни, зазначеної у виставленому рахунку (про що йдеться мова в наведеному положенні пункту 2 Додатку № 1 «Примітки та додаткові положення» Генеральної угоди з тарифів та торгівлі).
Посилання відповідача на те, що зміна ціни товару (знижка) має бути передбачена договором, а в договорі повинні бути встановлені умови, за виконання яких знижується ціна товару» є виключно припущенням відповідача, таких положень не містить а ні сама стаття VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, а ні Угода про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року.
З приводу посилання відповідача на те, що прайс-лист від 22.08.2022 № б/н має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МК України, суд зазначає, що вказаний прайс-лист Продавця було надано митному органу як невід`ємну частину листа продавця від 22.08.2022, і такий документ не має затвердженої на міжнародному рівні форми/способу складення.
З викладеного випливає, що контрагент Позивача як і будь-який інший субєкт ЗЕД може в будь-який час приймати самостійні рішення щодо ціноутворення своєї продукції, покликані задовольняти його бізнес-потреби і керуватися при цьому економічними показниками ринку відповідної продукції.
Щодо посилання відповідача у відзиві на те, що декларант на вимогу митного органу не надав письмове замовлення від Покупця продавцю щодо типу, кількості, строків та умов поставки товару, а надане підтвердження замовлення від Продавця від 12.09.2022 №45005706 без зазначення в ньому інформації щодо надання знижки на товар, що поставляється, суд зазначає.
Відповідач, зазначаючи вказаний довод у своєму відзиві, не обгрунтував яким чином ці документи впливають на заявлений рівень митної вартості, в той час як правильність його обчислення було документально підтверджено шляхом подання банківських платіжних документів та митної декларації країни відправлення.
По-друге, як замовлення, так і підтвердження замовлення відбувалося після отримання позивачем листа продавця товару від 22.08.2022 щодо надання позивачеві знижки на товар в розмірі 7,5 %, яке формувалося та відповідно підтверджувалося на підставі прайс-листа, який у свою чергу додавався до вказаного листа продавця товару та був складений з урахуванням наданої знижки. Тому в наданому документі - підтвердженні замовлення відсутня інформація про надання знижки, адже саме замовлення було зроблено вже з її урахуванням на підставі вказаного оновленого прайс-листа.
За встановлених у справі обставин, а також з урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що надані для митного оформлення документи у повній мірі свідчили про дотримання позивачем встановлених вимог МК України щодо документального підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару, а посадовими особами відповідача було допущено протиправну бездіяльність в частині несвоєчасного виконання митних формальностей та прийнято протиправні рішення щодо коригування заявленої митної вартості товару та відмови у його митному оформленні за основним методом визначення митної вартості.
Сукупність вищевикладених обставин вказує на те, що відповідач приймаючи оскаржувані рішення, не обґрунтував їх правомірність на час їх прийняття, та навіть у ході судового розгляду справи не довів необґрунтованість визначення позивачем митної вартості товарів.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Сумської митниці в частині несвоєчасного виконання митних формальностей у відношенні задекларованих у митний декларації № UА805020/2022/011328 від 13.10.2022 товарів та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці на користь ТОВ «СИМФОНІЯ ТЕПЛА» 7 314,00 грн в рахунок відшкодування суми понесених ним збитків, підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності до частини 1 статті 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи та викладених вище обставин справи, 13.10.2022 відповідачем не вчинено дій із митного оформлення товарів позивача, а лише прийнято рішення щодо затримання його митного оформлення.
У наданих суду додаткових поясненнях відповідачем зазначається, що у зв`язку з наявністю у нього права упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (ч. 5 ст. 54 МК України), та права письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (ст. 53 МК України), тому під час митного оформлення митної декларації від 13.10.2022 № UA805020/2022/011328 встановлений ч. 1 ст. 255 МК України 4-годинний строк було перевищено правомірно, адже подані документи містили розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.
Однак суд зауважує, що строк, зазначений у частині 1 ст. 255 МК України, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі, зокрема, 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні (пункти 2 та 6 частини 2 статті 255 МК України).
Тобто, даною нормою МК України встановлено часовий норматив для виконання митних формальностей за отриманими митними деклараціями в межах 4-годинного строку. Виключення становлять лише випадки, коли в межах цього 4-годинного строку декларантові подається запит про надання додаткових документів і останнім підтверджується бажання надати витребувані додаткові документи та/чи відомості.
Згідно наданої суду із позовною заявою інформацією з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» електронну митну декларацію позивача №UA805020/2022/011328 було подано відповідачеві 13.10.2022 року о 14 год 18 хв, однак прийняття цієї МД посадовою особою відповідача безпідставно здійснено лише 18.10.2022.
Зазначене потягло за собою не вчинення жодних дій із митного оформлення товарів позивача та фактично до протиправного і безпідставного його затримання без наявних для цього причин.
Також й надалі вчинення дій із направлення декларанту електронних запитів про надання додаткових документів відбулося лише на наступний день - об 11 год. 45 хв. 14.10.2022 (перший запит) та о 14 год. 56 хв. 14.10.2022 (другий запит), що також свідчить про необґрунтовану затримку у виконанні митних формальностей.
У позовній заяві позивач звертає увагу суду на те, що а ні позивачем, а ні уповноваженою ним особою, не було направлено відповідачеві жодного письмового документа на підтвердження бажання надати додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію.
Також своєчасно, протягом 4-годинного часового нормативу, не було розпочато процедуру витребування додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України, адже найперший запит митного органу було направлено декларанту лише об 11 год. 45 хв. наступного дня після подання до митниці митної декларації.
Тобто, посилання за вказаних обставин на положення пункту 6 частини 2 статті 255 МК України відповідач міг би лише у тому випадку, якби запити на подання додаткових документів були направлені позивачеві в межах 4-годинного часового нормативу, адже даною нормою законодавцем надано право відступати від цих нормативів саме для «подання додаткових документів чи подання письмової відмови у їх наданні».
Разом з тим, як вже зазначалося судом, що у поданих до митного оформлення товаросупровідних документах не містилося жодних розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, а містилися всі необхідні відомості на підтвердження того, що митна вартість складається з фактурної вартості товару у розмірі 38 036,19 дол.США та витрат на їх транспортування до митного кордону у розмірі 98 000 грн.
При цьому, договором-заявкою № 28/09/ТЛ від 28.09.2022 було передбачено, що нормативний простій на території країн СНД становить 48 годин, включаючи святкові та вихідні дні за умови, що транспортний засіб прибув не пізніше, ніж за 36 годин до настання вихідних/святкових днів, а понаднормовий простій на такій території становить 50 евро за добу, який сплачується замовником (позивачем) у відповідності до вказаної в цьому договорі ставки простою. Так, 13-14.10.2022 тривав нормативний простій, а з 15.10.2022 по 18.10.2022 перевізником вже було нараховано понаднормовий простій транспортного засобу та виставлено відповідний рахунок на його оплату № 67 від 21.10.2022 (а.с.66).
З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідачів, які призвели до затримки вантажу понад 4 робочі години, у зв`язку з чим позивач зазнав матеріальних збитків у формі оплати вимушеного понаднормового простою транспортного засобу в розмірі 7 314,00 грн, що підтверджується рахунком № 67 від 21.10.2022 та копією платіжного доручення від 25.10.2022 № 1477 (а.с.67) за період 15-18.10.2022 року, яка підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.
Згідно із частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
За приписами статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи. Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
За змістом частини другої статті 30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.
За приписами частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Сумської митниці в частині несвоєчасного виконання митних формальностей у відношенні задекларованих у митний декларації № UА805020/2022/011328 від 13.10.2022 товарів та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СИМФОНІЯ ТЕПЛА» 7 314,00 грн у рахунок відшкодування суми понесених ним збитків.
Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Відповідно до статті 14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 2481 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову (а.с. 16).
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СИМФОНІЯ ТЕПЛА" до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА805000/2022/000145/2 від 18.10.2022 і Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2022/000415.
Визнати протиправною бездіяльність Сумської митниці щодо несвоєчасного виконання митних формальностей у відношенні задекларованих у митний декларації №UА805020/2022/011328 від 13.10.2022 товарів.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька