Справа № 420/8638/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/8638/22

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.В.

Дата і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просила суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2022 № 91 Про пенсійне забезпечення, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком та не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 14.04.1981 по 02.06.1981, з 07.05.1982 по 01.02.1984, з 09.04.1984 по 04.10.1987, з 01.09.1989 по 08.12.2003;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.04.1981 по 02.06.1981, з 07.05.1982 по 01.02.1984, з 09.04.1984 по 04.10.1987, з 01.09.1989 по 08.12.2003 та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 20 січня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням від 20.01.2022 № 91 було відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 14.04.1981 по 02.06.1981, з 07.05.1982 по 01.02.1984, з 09.04.1984 по 04.10.1987, з 01.09.1989 по 08.12.2003. При цьому, її не було повідомлено про можливість/необхідність подання додаткових документів, та не надали скористатися правом довести наявність юридичного стану та отримати соціальний захист. В той же час, вона не може нести відповідальність за недотримання роботодавцем трудового законодавства. в неї наявна трудова книжка, записи якої підтверджують наявність трудового стажу та додаткові докази.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2022 року № 91.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 січня 2022 року про призначення пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за результатом розгляду документів доданих позивачем до заяви від 14.01.2022 до страхового стажу не зараховано періоди: 14.04.1981 - 02.06.1981, оскільки дата наказу при звільненні раніше дати прийняття на роботу; 07.05.1982 - 01.02.1984 та 09.04.1984 - 04.10.1987, оскільки виправлено дати при прийнятті на роботу; 01.09.1989 - 08.12.2003, оскільки на печатці, якою завірений запис про звільнення не читабельна назва підприємства. Періоди роботи до страхового стажу будуть зараховані за умови надання довідок, які відповідають вимогам чинного законодавства та нормам діловодства, що підтвердять працевлаштування на зазначених роботах. Дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - є законними та обґрунтованими.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції незаконно стягнуто з ГУ ПФУ в м. Києві витрати позивача зі сплати судового збору, адже Пенсійний фонд України функціонує як самостійна фінансова структура, його кошти не входять до державного бюджету і не можуть бути використані на інші цілі, крім виплати пенсій і допомоги.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 91 про відмову в призначенні пенсії, оскільки відповідно до наданих документів про стаж (трудова книжка, диплом, свідоцтво про народження дитини, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища) та даних державного соціального страхування загальний страховий стаж склав 24 роки 4 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 14.04.1981 по 02.06.1981, оскільки дата наказу при звільненні раніше дати прийняття, з 07.05.1982 по 01.02.1984 та з 09.04.1984 по 04.10.1987 виправлена дата при прийнятті, з 01.09.1989 по 08.12.2003 на печатці, якою завірений запис про звільнення, не проглядається назва підприємства.

Звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала до пенсійного органу копію трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , під номером 2 міститься запис від 14.04.1981 року прийняти на Балтський хлібозавод бісквітчицею кондитерського цеху (підстава внесення запису наказ № 26 від 11.04.1981 року).

Під номером 3 в трудовій книжці міститься запис від 02.06.1981 року звільнити робітницю кондитерського цеху з 02.04.1981 за власним бажанням (підстава внесення запису наказ № 31-к від 08.04.1981 року).

На підтвердження періоду роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року на Балтському хлібозаводі бісквітчицею кондитерського цеху до суду надано копію архівного витягу від 17.05.2022 № Б-174/01-20 КП «Трудовий архів» Балтської міської ради Одеської області, згідно якого - наказ № 26-к п. 2 від 11 квітня 1981 р. директора Балтського хлібозаводу м. Балта Одеської області: … «Принять т. ОСОБА_2 бисквитчиком 1-го разряда кондитерського цеха с 14 апреля 1981»; наказ № 31-к п. 3 від 08 червня 1981 р. директора Балтського хлібозаводу м. Балта Одеської області: … «Уволить т. ОСОБА_2 рабочую кондитерського цеха с 2 июня 1981 г. по собственному желанию». Підстава: Фонд №14-Т; опис № 1-О; справи/№ аркушу 1/50, 53.

Також під номером 6 та 7 в трудовій книжці НОМЕР_1 міститься запис від 07.05.1982 року про прийняття на роботу в Балтське МПУ газового господарства (підстава внесення запису наказ № 92 від 06.05.1982 року) та запис від 01.02.1989 року про звільнення з роботи у зв`язку з переїздом (підстава внесення запису наказ № 19 від 30.01.1984 року).

При цьому, запис під номером 6 від 07.05.1982 року про прийняття на роботу в Балтське МПУ газового господарства не містить жодних виправлень.

На підтвердження періоду роботи з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року до суду надано копію довідки Подільського управління експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз» № 2 від 28.01.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 дійсно працювала у Балтському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства (МВУГГ) підприємство «Одесагаз» з 07.05.1982 року наказ № 92 від 06.05.1982 р. Звільнена 01.02.1984 року, наказ № 19 від 30.01.1984 року, на підставі книги наказів за 1982 та 1984 рік.

Також під номером 8 та 9 в трудовій книжці НОМЕР_1 міститься запис від 09.04.1984 року про прийняття на роботу в Бендерський комбінат хлібопродуктів на мельницю круповійщицею по 3 розряду (підстава внесення запису наказ № 15 від 02.04.1984 року) та запис від 04.10.1987 року про звільнення за власним бажанням (підстава внесення запису наказ № 93к від 29.09.1987 року) .

На підтвердження періоду роботи з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року до суду надано копію довідки ЗАТ «Бендерський комбінат хлібопродуктів» № 286 від 09.08.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала на Бендерський комбінат хлібопродуктів з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року. Прийнята на роботу з 09.04.1984 року на посаду круповійщиці в мельничне виробництво на 3 розряду (наказ № 15 від 02.04.1984 року), звільнена з роботи за власним бажанням ст. 36 КЗОТ МССР з 04.10.1987 року (наказ № 93-к від 29.09.1987 року). Довідка видана на підставі книги наказів за 1987 1987 рр., які зберігаються в архіві відділу кадрів ЗАТ «Бендерський комбінат хлібопродуктів».

Крім того, під номерами 10, 12 в трудовій НОМЕР_1 містяться записи від 01.09.1989 року про прийняття на роботу в Бендерський маслоекстракційний завод імені 50-років СССР на посаду оператора обчислювальної машини (підстава внесення запису наказ № 120-к від 01.09.1989 року), запис від 08.12.2003 року про звільнення за власним бажанням (підстава внесення запису наказ № 80-к від 08.12.2003 року).

На підтвердження періоду роботи з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року до суду надано копію виписки з книги наказів по особистому складу за 1989 2003 рр. ВАТ Бендерський маслоекстракційний завод від 12.08.2022 року № 02-4/205, згідно якої «наказ № 120-к від 01.09.1989 року ОСОБА_1 , прийняти на роботу в бухгалтерію, оператором обчислювальної машини з 01.09.1989 р., згідно штатного розпису», «наказ № 80-к від 08.12.2003 року звільнити ОСОБА_1 , бухгалтера по відгрузці, з 08.12.2003 року, за власним бажанням (ст. 80 ТК ПМР)», копію довідки ВАТ Бендерський маслоекстракційний завод № 1 від 12.08.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 , 12.01.1962 року, дійсно працювала на Бендерському маслоекстракційному заводі імені 50-років СССР на посаді бухгалтера по відгрузці, наказ про прийняття № 120-к від 01.09.1989 року, наказ про звільнення № 80-к від 08.12.2003 року.

Скасовуючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2022 № 91, суд першої інстанції виходив з того, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 про роботу в період з 14.04.1981 по 02.06.1981, з 07.05.1982 по 01.02.1984 та з 09.04.1984 по 04.10.1987, з 01.09.1989 по 08.12.2003 внесені відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, виконані чітко та зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, а тому прийшов до висновку про протиправність оскаржуваного рішення та наявність підстав для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії, в тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637(далі - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Водночас, згідно з пунктом 18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, щодо якого вони підтверджують роботу заявника.

Дослідивши надані позивачем до суду докази, суд першої інстанції вірно встановив, що в період з 14.04.1981 р. по 02.06.1981 р. позивач працював на Балтському хлібозаводі м. Балта Одеської області, з 07.05.1982 р. по 01.02.1984 р. у Балтському міжрайонному виробничому управлінні газового господарства (МВУГГ), підприємство «Одесагаз», з 09.04.1984 р. по 04.10.1987 р. у ЗАТ «Бендерський комбінат хлібопродуктів», з 01.09.1989 р. по 08.12.2003 р. у ВАТ «Бендерський маслоекстракційний завод».

При цьому, з копії наданої до суду трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 дійсно вбачається, що у записі в трудовій книжці за період з 14.04.1981 по 02.06.1981 рр. роботодавцем невірно зазначено дату наказу про звільнення позивача з Балтського хлібозавода м. Балта Одеської області, котра фактично передує даті прийняття ОСОБА_1 на роботу, записи періодів роботи позивача з 07.05.1982 по 01.02.1984 рр. та 09.04.1984 по 04.10.1987 рр. містять виправлення, а у записі за період з 01.09.1989 по 08.12.2003 рр. на печатці, якою завірений запис про звільнення, нечітко зазначена назва підприємства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

При цьому, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, а також належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

До аналогічного висновку доходив Верховний Суд, зокрема у постановах від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а, від 09 серпня 2019 у справі № 654/890/17, від 11 травня 2022 року по справі № 120/1089/19-а, від 12 вересня 2022 року по справі 569/16691/16-а.

Колегія суддів констатує, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 за періоди роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року були визнані недостовірними, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

У свою чергу, періоди роботи ОСОБА_1 з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року підтвердженні копією архівного витягу від 17.05.2022 № Б-174/01-20 КП «Трудовий архів» Балтської міської ради Одеської області, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року копією довідки Подільського управління експлуатації газового господарства АТ «Одесагаз» № 2 від 28.01.2022 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року копією довідки ЗАТ «Бендерський комбінат хлібопродуктів» № 286 від 09.08.2022 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року копією виписки з книги наказів по особистому складу за 1989 2003 рр. ВАТ Бендерський маслоекстракційний завод від 12.08.2022 року № 02-4/205 та копією довідки ВАТ Бендерський маслоекстракційний завод № 1 від 12.08.2022 року.

За даних обставин, доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

До того ж, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 вересня 2019 у справі №638/18467/15-а, від 12 вересня 2022 року по справі 569/16691/16-а.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку із наявністю неточностей у записах в трудовій книжці є протиправною, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2022 № 91 підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 20.01.2022 № 91 є протиправним та підлягає скасуванню, то, відповідно, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.04.1981 року по 02.06.1981 року, з 07.05.1982 року по 01.02.1984 року, з 09.04.1984 року по 04.10.1987 року, з 01.09.1989 року по 08.12.2003 року.

Щодо доводів скаржника в частині протиправного стягнення з ГУ ПФУ в м. Києві витрат позивача зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Відповідно, фінансування Пенсійного фонду України як самостійної фінансової структури не звільняє його від передбаченого КАС України обов`язку суб`єктів владних повноважень відшкодовувати особі, яка звернулась до суду за захистом своїх прав та/або законних інтересів, судові витрати у разі, якщо судове рішення ухвалене на її користь.

До подібного висновку доходив Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2018 року по справі № 243/5892/17, від 13 травня 2021 року по справі №623/198/17.

Таким чином, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 07 лютого 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова