Справа № 480/8513/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 р. Справа № 480/8513/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2021, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 20.12.21 по справі № 480/8513/21

за позовом ОСОБА_1

до Роменської міської ради Сумської області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Роменської міської ради Сумської області (надалі також відповідач, Роменська міська рада), в якому просив:

- визнати рішення 14 сесії 8 скликання Роменської міської ради Сумської області від 26.05.2021 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади з метою подальшої передачі у приватну власність, розташованої за межами населеного пункту на території Коржівської сільської ради Роменського району за рахунок земель запасу (земельної ділянки площею 9,9058 га, кадастровий номер :01:003:1003) протиправним;

- зобов`язати Роменську міську раду Сумської області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади з метою подальшої передачі у приватну власність, розташованої за межами населеного пункту на території Коржівської сільської ради Роменського району за рахунок земель запасу (земельної ділянки площею 9,9058 га, кадастровий номер :01:003:1003).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з неналежною оцінкою доказів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи та приписам частини 6 ст. 79-1, статей 121, 134, 136 Земельного кодексу України, статтям 1, 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр", пунктам 1.2. - 1.4. Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 за № 548, статтям 74, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України і є незаконними та необґрунтованими. Також указує, що висновки суду першої інстанції суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі № 819/1061/17, від 16.01.2019 у справі № 819/655/17, від 28.05.2020 у справі № 819/654/17.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 12.05.2021 (зареєстрована у Роменській міській раді 12.05.2021 за № 03-18/269) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (а.с. 33).

Спірним рішенням від 26.05.2021 (а.с. 13) відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. В обґрунтування зазначеної відмови відповідач указав, що бажана до відведення земельна ділянка входить до масиву, який включений до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги.

Позивач, не погодившись із указаним рішенням, уважаючи його протиправним, звернувся до суду із позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем надано належні, допустимі та достатні докази на обґрунтування правомірності рішення 14 сесії 8 скликання Роменської міської ради Сумської області від 26.05.2021 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади з метою подальшої передачі у приватну власність, розташованої за межами населеного пункту на території Коржівської сільської ради Роменського району за рахунок земель запасу (земельної ділянки площею 9,9058 га, кадастровий номер :01:003:1003), з огляду на що дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте суб`єктом владних повноважень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 за № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації та зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Разом з тим згідно з частинами 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється серед іншого: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Частиною 5 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 1 Закону України Про землеустрій встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За правилами статті 25 Закону України Про землеустрій документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.04.2021 у справі № 0640/4182/18, яка зазначена судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 Земельного кодексу України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу земельної ділянки у розмірі 2 га, що складає частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1003, про що і зазначає в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Тобто позивачу вже на час подання заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою було відомо, що земельна ділянка, на частину якої останній має намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, вже є сформованою згідно з технічною документацією із землеустрою та має кадастровий номер :01:003:1003.

Отже подальше формування земельної ділянки, на частину якої позивач хоче отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, яка вже є сформованою згідно з технічною документацією із землеустрою та має кадастровий номер, здійснюється лише за технічною документацією, а не за проектом землеустрою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача відсутній обов`язок у наданні позивачу саме дозволу на розробку проекту землеустрою.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.07.2020 у справі № 802/1447/17-а, від 23.10.2020 у справі № 802/1535/17-а.

Крім того, земельна ділянка сільськогосподарського призначення, щодо якої позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, внесена до Переліку земельних ділянок, право оренди на які може бути реалізовано на земельних торгах, про що зазначено в спірному рішенні.

Так, повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 за № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до приписів частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом частин 1, 2 статті 136 ЗК України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу. Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частиною 3 статті 136 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Отже законодавцем обумовлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, а тому вирішальним фактором є саме включення земельної ділянки до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Згідно з ч. 4 ст. 136 Земельного кодексу України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі зміни цільового призначення земельної ділянки та у разі, якщо межі земельної ділянки не встановлені в натурі (на місцевості); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків продажу на земельних торгах права оренди на неї; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим розміру орендної плати, визначеного Податковим кодексом України; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за ринкову вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення виконавця земельних торгів, дати та місця проведення земельних торгів.

У постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 805/3195/17-а Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, тому вирішальним фактором є включення земельних ділянок до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у постановах від 02.10.2018 у справі № 806/3708/15, від 03.04.2018 у справі № 815/3059/17, від 02.10.2018 у справі № 806/3708/15, від 17.10.2019 у справі № 823/1120/16, від 30.03.2021 у справі № 2040/6485/18, від 13.04.2021 у справі № 818/1470/18, від 29.07.2021 у справі № 120/1317/19-а.

Таким чином, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах (аукціоні), в силу приписів частини 3 статті 136 Земельного кодексу України, є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність до завершення торгів.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Роменської міської ради 8 скликання від 07.05.2021 земельна ділянка сільськогосподарського призначення під порядковим номером 512, загальною площею 9,9058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :01:003:1003, внесена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах згідно з додатком.

Зазначеним рішенням доручено відділу земельних ресурсів Виконавчого комітету Роменської міської ради здійснити заходи з підготовки матеріалів для проведення земельних торгів.

Рішення Роменської міської ради від 07.05.2021 «Про включення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах» є чинним, у судовому порядку не скасоване.

Отже станом на момент прийняття Роменською міською радою Сумської області рішення від 26.05.2021 земельна ділянка, яку хотів отримати у власність позивач, була включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, а відповідачем розпочато підготовчі дії щодо проведення таких торгів, що виключало можливість здійснити безоплатну приватизацію такої земельної ділянки.

Окрім того, земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту землеустрою на яку просив позивач, є частиною іншої земельної ділянки, яка зареєстрована в базі даних Державного земельного кадастру з кадастровим номером :01:003:1003, та має загальну площу 9,9058 га.

В силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.01.2020 у справі № 620/1058/19.

З огляду на зазначене, відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідачем надано належні, допустимі та достатні докази на обґрунтування правомірності рішення 14 сесії 8 скликання Роменської міської ради Сумської області від 26.05.2021 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади з метою подальшої передачі у приватну власність, розташованої за межами населеного пункту на території Коржівської сільської ради Роменського району за рахунок земель запасу (земельної ділянки площею 9,9058 га, кадастровий номер :01:003:1003).

Отже висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є правомірним.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилене посилання позивача на постанови Верховного Суду від 27.02.2018, від 19.06.2018, 24.09.2018, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.

Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи.

Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача на постанови Верховного Суду у справах № 819/1061/17, № 819/654/17, як на нерелевантні до обставин цієї справи, оскільки у цих справах Верховний Суд керувався тим, що суди попередніх установили, що земельна ділянка, на яку претендував позивач, на торги не виставлялася. У цій справі на час прийняття оспорюваного рішення спірна земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок, право оренди яких виставляється на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції та приписи статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 480/8513/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк