Справа № 420/17454/22
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОР БІЛД» (вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОР БІЛД» (далі - ТОВ «ФОР БІЛД») звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості товарів №UA500370/2022/000005/2 від 10.10.2022 року.

Позивач зазначив, що ним у ВМО №1 м/п «Ізмаїл» п/п «Ізмаїльський МТП» Одеської митниці за митною декларацією ВМД №UA500370/2022/005110 здійснювалось митне оформлення товару 1 630 000 кг харчової солі торгової марки «Chinabeyli» (далі товар), що була поставлена 21 вересня 2022 року згідно Контракту №6 від 31.05.2022 року (далі Контракт №6) укладеного між POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi та ТОВ «ФОР БІЛД». ТОВ «ФОР БІЛД» було визначено митну вартість з розрахунку 0,225 дол. США/кг.

Митним органом за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості вказаного товару було надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів №UA500370/2022/000041 відповідно до ст. 256 Митного кодексу України (далі МКУ) у звязку із прийняттям на підставі вимог ч. 6 ст.54 та ст.55 МКУ рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого визначено митну вартість товару з розрахунку 0,301 дол. США/кг.

За висновком митного органу, у визначений законом час, декларантом не подані всі запитувані документи та не спростовані наявні розбіжності у документах відповідно до умов, зазначених у ст.53 МКУ, та з метою забезпечення повноти оподаткування відповідачем було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено є більшим і становить по товару №1 - 0,301 дол. США/кг (МД від 03.10.2022 №UA500530/2022/005273 та від 13.09.2022 № UA500390/23022/008918), ніж заявлено декларантом - 0,225 дол. США/кг., у зв`язку з чим відповідачем прийняте оскаржуване рішення.

Представник позивача вказує, що ТОВ «ФОР БІЛД» не погоджуючись із рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, однак маючи комерційну необхідність в подальшому продажу такого товару на території України скористалось процедурою, що передбачена ч.7 ст. 55 МКУ та випустити вказаний товар у вільний обіг шляхом надання забезпечення сплати митних платежів з урахуванням митної вартості, що визначена згідно з рішенням про коригування митної вартості.

Крім того, ТОВ «ФОР БІЛД», користуючись правом наданим йому ч.8 ст.55 МКУ, листом вих. №0711/2022-1 від 07.11.2022 надав митному органу додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів із відповідними поясненнями. Проте за результатами опрацювання листа ТОВ «ФОР БІЛД» від 07.11.2022 №0711/2022-01 щодо скасування Рішення про коригування митної вартості №UA500370/2022/000005/2, Одеською митницею зазначено про відсутність підстав для скасування вищезазначеного рішення про коригування митної вартості та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

Позивач стверджує, що в наданих до митної декларації документах на підтвердження митної вартості відсутні будь-які розбіжності.

Зокрема безпідставним є зауваження митного органу щодо відсутності витрат на упаковку товару, оскільки згідно п. 2.5 Контракту вартість пакування включена у вартість товарів. Також відповідно до вказаного пункту Контракту до ціни товару включені витрати по доставці товару до порту відправлення та навантаженню на судно, тому додатково, як і витрати з пакування вони покупцем не сплачується. Крім того згідно з товаросупровідними документами поставка товару здійснювалась на умовах CIF Ізмаїл, тобто на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського фрахту товару. У разі поставки товару на умовах CІF витрати, пов`язані з доставкою товару до місця його призначення (у даному випадку у порту Ізмаїл) та його страхуванням, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару, а покупцем (тобто Позивачем) додатково не сплачуються.

Позивач також вважає, що не заслуговують на увагу й доводи осркажуваного рішення щодо ненадання доказів здійснення позивачем 100% попередньої оплати, оскільки згідно п.3.1 Контракту №6 оплата за товар здійснюється на умовах 100% передоплати відповідно до інвойсу від продавця, якщо інше не передбачене Інвойсом. Втім, проформа інвойсом №РІ 002/72022 від 02.07.2022 р. передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 5-ти днів з моменту розвантаження товару в порту Ізмаїл, (тобто передбачені інші умови оплати), відтак станом на дату подання документі до митного оформлення обов`язку сплатити Продавцю вартість товару у позивача не виникало, а відтак документи щодо оплати товару на той час були відсутні, як такі.

Щодо доводів відносно розбіжностей у реквізитах (номерах) електронного інвойсу та експортної декларації позивач зауважив, що згідно правил митного оформлення Республіка Туреччина до митного оформлення подаються електронні відомості експортних цін, сформованих на державному порталі рахунків-фактур (Е-фатура) експорту https://efatnra.gtb.gov.tr/. Е-фатура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. Наявність в експортній декларації посилання на електронний реєстр e-fatura доводить відповідність ціни у рахунку-фактурі ціновим відомостям експортної декларації.

Подана до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про постачальника та покупця, назву, кількість та ціну товару, умови поставки та посилання на номер контейнера, проте, взагалі не містить номера комерційного інвойсу, а містить номер, який надано цьому документу в електронній митній базі Туреччини. Правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, та відповідно ТОВ «ФОР БІЛД» жодним чином на це впливати не може. Документи: експортна декларація від 07.07.2022 № 22411800ЕХ00000961 та eFatura від 03.07.2022 №4C8C8C6D-B7C3-4FAD-AB0B- BCD7D1A59A26 мають номери електронних документів, що в електронній базі Туреччини формується експортером при митному оформленні (електронна фактура з системи єдиного вікна) і, при чому, постачальником надіслана самі ці документи, в яких зазначено саме такий номер інвойсу. При цьому позивач вважає взагалі неспроможним, безпідставним, без посилання на будь-які належні докази твердження в оскаржуваному рішенні про підробку підписів посадових осіб продавця експортера.

Також позивач зазначив, що в сертифікаті про походження товару від 07.07.2022 №U0851594 зазначено вид транспорту - морське судно та зазначена вага брутто кожного найменування товару до другого знаку. Зазначена вага повністю ідентична показникам експортної декларації, інвойсів, коносаменту. Сертифікат походження товару має підтверджувати виключно країну походження такого товару, жодних вимог щодо змісту сертифікату походження товару будь-які нормативно правові акти не містять (в тому числі щодо необхідності зазначення у ньому реквізитів інвойсу та ідентифікації транспортного засобу). Сертифікат походження був наданий Продавцем, жодного відношення до складання такого документу позивач не має та не міг мати. При цьому ключовими моментами, що дають можливість ідентифікувати товар є саме його номенклатура та вага (о`бєм), що безпосередньо відображено у такому сертифікаті.

Позивач вказує, що його доводи в обгрунтування позовних вимог підтверджується висновком Державного підприємства «ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР МОНІТОРИНГУ ЗОВНІШНІХ ТОВАРИНИХ РИНКІВ» (далі - ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ»), якому був направлений запит щодо цінової експертизи Контракту №6 від 31.05.2022 року з наданням всіх документів, що подавались декларантом митному органу під час митного оформлення товару за ВМД №UA500370/2022/005110. ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» дійшов висновку, що рівень цін в рамках Контракту №6 від 31.05.2022 р. згідно рахунку (E-fatura № 4C8C8C6DB7C3-4FAD-AB0B-BCD7D1A59A26 від 03.07.2022 р. є прийнятним та відповідає ціновій політиці продавця при експорті.

Також позивач зазначив, що відповідно до положень ч.1 та 2 ст.64 МКУ, яка визначає особливості застосування резервного методу митної вартості, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Позивач звертає увагу, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до ч.4 ст.57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Здійснення митного оформленим та випуск товарів із застосуванням 6 (резервного) методу можливе виключно за результатами консультацій з митним органом. При цьому, у разі якщо декларант самостійно обирає резервний метод, митний орган здіменюшчм митне оформлення за таким методом приймає безпосередню участь при визначенні митної вартості використовуючи зокрема відомості митних вартостей, що були визначені ним раніше.

Представник позивача вказує, що ТОВ «ФОР БІЛД» неодноразово здійснювало митне оформлення харчової солі торгової марки «Chinabeyli» (код УКТЗЕД 2561.00,91) згідно Контракту №6 від 31.05.2022 р. укладеного між POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi та TOB «ФОР БІЛД» зокрема згідно наступних митних декларацій: ВМД №UA500370/2022/003284, ВМД №UA500370/2022/004133, ВМД № UA500370/2022/04156, згідно яких митна вартість визначена декларантом (та визнана митним органом) на рівні - 0,225 дол.США/кг.

Позивач зауважує, що наведені вище ВМД, митна вартість товару, що зазначалась згідно таких ВМД визначалась декларантом за 6 резервним (другорядним) методом, що свідчить про те, що такому застосуванню передувала процедура консультацій з митним органом, тобто митний орган в ході консультацій декілька разів поспіль погоджувався із задекларованою ТОВ «ФОР БІЛД» митною вартістю на рівні 0,225 дол США/кг, визнавав її та здійснював митне оформлення товару випускаючи його у вільний обіг.

У противагу зазначеному, позивач просить звернути увагу на митні декларації, на які митний орган посилається у оскаржуваному рішенні в обґрунтування визначення її на рівні - 0,301 дол. США/кг в контексті ідентичності та аналогічності таких товарів. Відомості ВМД №500530/2022/005273 свідчать про те, що митна вартість солі визначалась за 1 методом (за ціною договору (контракту), товар перевозився дуже незначною партією (24 тони), яка щонайменше в 10 разів менше ніж ті партії, які оформлювалися ТОВ «ФОР БІЛД» (графа 38 ВМД), автомобільним транспортом (графа 25,26 ВМД) на умовах поставки DAP Одеса. Тобто відомості зазначеної ВМД щодо митної вартості взагалі не можуть використовуватись митним органом, з огляду на те, що кількість товару так само як і витрати на його доставку значним чином впливають на митну вартість визначену згідно 1 методу, а сам лише критерій «подібності» такого товару не дозволяє об`єктивно застосовувати до товару, що імпортується ТОВ «ФОР БІЛД» такий самий тариф.

Щодо ВМД №UA500390/2022/008918, на яку також посилається митний орган в обґрунтування визначення митної вартості товару з розрахунку - 0,301 дол. США/кг, то з її змісту контрактна вартість товару, що імпортувався, становить - 0,095 дол.США/кг, що в принципі є досить низькою ціною, тому, в даному випадку, цілком логічним є те, що митна вартість товару, що декларувався за даною ВМД була визначена за 6 (резервним) методом визначення митної вартості, хоча це зовсім не дає підстав застосовувати таку митну вартість до товару, що імпортувався ТОВ «ФОР БІЛД» вказуючи виключно на його подібність.

Позивач зазначає, задекларована TОB «ФОР БІЛД» у ВМД № UA500370/2022/005110 митна вартість товару у розмірі 0,225 дол. США/кг базується на раніше визначених декларантом митних вартостях (та визнаних митним органом) цього ж самого товару з подібними умовами поставки та розміром партії, а також з урахуванням консультацій проведених з митним органом (що відповідає умовам підходу резервного (6) методу визначення митної вартості), а відтак декларант мав правомірні очікування відносно розміру сплати митних платежів й під час спірного митного оформлення товару за ВМД №UA500370/2022/005110, з урахуванням саме такого розміру митної вартості, в той час як «подібний» товар, що оформлювався згідно митних декларацій зазначених у оскаржуваному рішенні постачався партіями значно меншими, на інших умовах поставки, а перевезення здійснювалось іншим видом транспорту, що власне і вплинуло на розмір митної вартості визначений у таких деклараціях, тому не можна говорити про його подібність та тим паче ідентичність.

Позивач одночасно звертає увагу, що як вбачається з оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номери митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості імпортованих товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.12.2022 року до суду надійшла заява представника Одеської митниці про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2023 року відмовлено представнику Одеської митниці у задоволенні клопотання про розгляд справи №420/17454/22 за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем до суду поданий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) №UA500370/2022/005110 від 29.09.2022. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №UA500370/2022/005110 від 29.09.2022 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 ЕМД.

На виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UA500370/2022/005110 від 29.09.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів та визначені форми контролю.

Одеська митниця керувалась положеннями МКУ, Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 (далі Методичні рекомендації) , відповідео до яких робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, в тому числі, шляхом перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Пунктом 2 ч.2 ст. 52 МКУ встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 2 статті 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Представник відповідача вважає, що суду першої інстанції необхідно надати належну оцінку тому, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 МКУ та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Станом на 10.10.2022 декларантом було надано копії платіжних документів, щодо оплати за товар на загальну суму 110000 USD що не відповідало загальної вартості товару за інвойсом. Також декларантом не було надано інформаційний лист, що не спростовував усіх визначених вище розбіжностей. Надана відповідь не містила даних щодо запитуваних складових митної вартості товару внаслідок чого неможливо було перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Інших додаткових документів надано не було та у листі підприємства від 07.10.2022 №7/10 було повідомлено про їх відсутність.

Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах, що було підставою для прийняття митницею рішення коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Представник відповідача зауважив, що відповідно до статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною 3 ст.58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів з урахуванням торговельної марки та виробника є більшим і становить: по товару №1 0,301 дол. США/кг (МД від 03.10.2022 № UA500530/2022/005273 та від 13.09.2022 №UA500390/2022/008918), ніж заявлено декларантом 0,225 дол. США/кг

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст.55 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2022/000005/2 від 10.10.2022 та правомірно обрано 6 резервний метод та за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі ЄАІС, АСМО «Інспектор».

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №UA500370/2022/005385 від 12.10.2022 у звязку зі сплатою фінансової гарантії різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

На переконання представника відповідача, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товару та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ФОР БІЛД».

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представником позивача до суду 30.12.2022 року подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відзив відповідача фактично є комбінацією набору норм митного законодавства з посиланням на нерелевантні висновки, що викладені у постановах Верховного Суду ухвалених у 2014, 2015 р.р. та переписування мотивувальної частини оскаржуваного рішення. Зазначає, що відзив не містить жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази. Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФОР БІЛД» є юридичною особою, зареєстроване 28.10.2016 року як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

31.05.2022 року між позивачем ТОВ «ФОР БІЛД» (Покупець) та компанією POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний Контракт №6 від 31.05.2022 року предметом якого є купівля-продаж 1 630 000 кг харчової солі торгової марки «Chinabeyli» (код УКТЗЕД 2501.00.91).

Поставку товару, згідно Контракту, здійсненно на умовах CIF Ізмаїл у відповідності до положень Incoterms 2010, ціна товару включає витрати продавця на навантаження партії товару, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту Бартін (Туреччина), а також вартість фракту з порту Бартін в порт Ізмаїл (Україна) морським судном DINA QUENN.

З метою митного оформлення товару, поставленого 21.09.2022 року у ВМО № 1 м/л «Ізмаїл» п/п «Ізмаїльський МТП» Одеської митниці, на підставі вказаного Контракту, декларант ТОВ «ФОР БІЛД» подав митну декларацію № UA500370/2022/005110 від 29.09.2022, в якій митну вартість товару було визначено за резервним методом та визначено митну вартість з розрахунку 0,225 дол. США/кг.

Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (Контракт № 6 від 31.05.2022 року, Інвойс №РІ 002/072022 від 03.07.2022 року, пакувальний лист від 08.07.2022 року, Карго маніфест від 08.07.2022 року, Коносамент №4 від 08.07.2022 року, Е-рахунок-фактура TR1/2 від 03.07.2022, сертифікат про походження товару №U 0851594, Платіжні доручення в іноземній валюті від 05.10.2022 року, декларація країни відправлення, Сертифікат походження, Довідка-підтвердження).

Проте митним органом за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості вказаного товару було надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів №UA500370/2022/000041 відповідно до ст. 256 МКУ у звязку із прийняттям на підставі вимог ч. 6 ст.54 та ст.55 МКУ рішення про коригування митної вартості товарів №UA500370/2022/000005/2 від 10.10.2022 року, відповідно до якого визначено митну вартість товару з розрахунку 0,301 дол. США/кг.

У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності, зокрема:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.5 Контакту №6 від 31.05.2022 (далі Контракт), вартість пакування включена у вартість товарів. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контрактах, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їхз транспортуванням до борту судна в порту вивезення країни виробника товару. Згідно п. 2.5 Контакту, до ціни товару включені витрати по доставці товару до порта відправлення та навантаженню на судно, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо), відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) у наданому до митного оформлення коносаменті від 08.07.2022 №4 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

4) згідно п.3.1 Контракту оплата за товар здійснюється на умовах 100% передоплати відповідно до інвойсу від Продавця, якщо інше не передбачене Інвойсом. Відповідно до наданих до митного оформлення інвойсу рахунок фактура (інвойс) від 03.07.2022 №4C8C8C6D-B7C3-4FAD-A.B0B-BCD7D1A59A26, не передбачено інших умов оплати товару. Крім того, в зазначеному інвойсі взагалі не міститься даних щодо зовнішньоекономічного контракту;

5) у копії митної декларації країни відправлення від 07.07.2022 № 22411800ЕХ00000961 зазначений інший за номером та датою рахунок фактура. Таким чином, копія митної декларації країни відправлення та рахунок-фактура містять ознаки підробки;

6) в ході здійснення візуального контролю поданих документів виявлено, що підписи продавця POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi, що наявні в наданих до митного оформлення документах є різними та несхожими, що в свою чергу свідчить, що вказані документи містять явні ознаки підробки;

7) у наданому до митного оформлення сертифікату про походження від 07.07.2022 №U0851594 не міститься даних щодо транспортного засобу та інвойсу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію вантажу.

В оскаржуваному рішення зазначено, що станом на 10.10.2022 декларантом було надано копії платіжних документів, щодо оплати за товар на загальну суму 110000 USD що не відповідало загальної вартості товару за інвойсом. Також декларантом не було надано інформаційний лист, що не спростовував усіх визначених вище розбіжностей. Надана відповідь не містила даних щодо запитуваних складових митної вартості товару внаслідок чого неможливо було перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Інших додаткових документів надано не було та у листі підприємства від 07.10.2022 №7/10 було повідомлено про їх відсутність. Таким чином, у визначений законом час декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

В оскаржуваному рішення також зазначено, що для визначення митної вартості товару було обрано другорядний метод визначення митної вартості товару метод за ціною договору щодо подвбних (аналогічних) товарів. Проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів з урахуванням торговельної марки та виробника є більшим і становить: по товару №1 0,301 дол. США/кг (МД від 03.10.2022 №UA500530/2022/005273 та від 13.09.2022 №UA500390/2022/008918), ніж заявлено декларантом 0,225 дол. США/кг

Відповідачем прийнято рішення коригування митної вартості товарів №UA500370/2022/000005/2 від 10.10.2022 року та роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

ТОВ «ФОР БІЛД» не погоджуючись із рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, однак скористалось процедурою, що передбачена ч. 7 ст.55 МКУ та випустити вказаний товар у вільний обіг шляхом надання забезпечення сплати митних платежів з урахуванням митної вартості, що визначена згідно з рішенням про коригування митної вартості.

Частинами 8,9 ст.55 МКУ встановлено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Позивач, користуючись правом, наданим йому ч.8 ст.55 МКУ, листом вих. № 0711/2022-1 від 07.11.2022 надав митному органу додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів із відповідними поясненнями: Висновок №121/115 від 27.10.2022 щодо проведення цінової експертизи Контракту №6 між ТОВ «ФОР БІЛД» та POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi (Туреччина) на імпортну поставку солі згідно Проформи інвойс №Р1 002/072022 від 02.07.2022., ВМД № UA500370/2022/003284, ВМД №UA500370/2022/004193, ВМД № UA500370/2022/04156, за якими ТОВ «ФОР БІЛД» було здійснено попередні митні оформлення цього ж товару, Видаткові та податкові накладні, що складені за результатами операцій із реалізації ТОВ «ФОР БІЛД» імпортованої солі харчової на території України на підтвердження середньої ціни реалізації солі в Україні. Такж було надано висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ», якому був направлений запит щодо цінової експертизи Контракту №6 від 31.05.2022 року з наданням всіх документів, що подавались декларантом митному органу під час митного оформлення товару за ВМД №UA500370/2022/005110. ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» дійшов висновку, що рівень цін в рамках Контракту № 6 від 31.05.2022 р. згідно рахунку (E-fatura №4C8C8C6DB7C3-4FAD-AB0B-BCD7D1A59A26 від 03.07.2022р. є прийнятним та відповідає ціновій політиці продавця при експорті.

За результатами опрацювання листа ТОВ «ФОР БІЛД» від 07.11.2022 №0711/2022-01 щодо скасування Рішення про коригування митної вартості № UA500370/2022/000005/2, Одеською митницею зазначено про відсутність підстав для скасування вищезазначеного рішення про коригування митної вартості та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

Позивач вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що прийнято відповідачем без наявності підстав передбачених МК України та без врахування документів наданих позивачем на підтвердження митної вартості, в якіх були відсутні будь-які розбіжності, звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Статтею 57 МКУ встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.59-60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлені ст.64 («Резервний метод») цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст.64 МКУ визначено, що митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GААТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що у зв`язку зі спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження митної вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому при витребуванні додаткових документів та при зазначенні наявності на думку митного органу розбіжностей в поданих документах відповідач в оскаржуваних рішеннях посилався на ст.58 МКУ, яка регламентує питання визначення митної вартості за основним методом за ціною договору.

Позивач, вважаючи безпідставним посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях на ст.58 МКУ, оскільки ним митна вартість товару визначена не за основним методом, а за резервним (шостим) методом, між тим у позові навів також мотиві неправомірності зауважень митного органу до податних митному органу документів до митних декларацій, в якіх відсутні будь-які розбіжності.

Суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими.

Зокрема, позивач категорично не згодний з відповідачем щодо зауваження та начебто наявності розбіжностей в документах щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт з посиланням на умови контракту.

Згідно п. 2.5 Контакту № 6, вартість пакування включена у вартість товарів. Таким чином, є безпідставним послання відповідача на те, у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо включення/ не включення вартості упаковки до ціни, яка фактично була сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

При цьому суд враховує в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в якій Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п.1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Аналогичним є твердження митного органу, яке суд вважає необгрунтованим, про відсутність відомостей щодо складової митної вартості товару - витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна в порту вивезення країни виробника товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Згідно п. 2.5 Контакту, до ціни товару включені витрати по доставці товару до порту відправлення та навантаженню на судно, тому додатково, як і витрати з пакування вони покупцем не сплачується. Крім того згідео з товаросупровідними документами поставка товару здійснювалась на умовах CIF Ізмаїл.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну CIF, (COST, INSURANCE AND FREIGHT (... named port of destination), (ВАРТІСТЬ, СТРАХУВАННЯ ТА ФРАХТ (... назва порту призначення) на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського фрахту товару.

За умовами поставки CIF (Інкотермс 2010) продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Згідно з базисними умовами поставки CIF продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи пошкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять, з продавця на покупця.

Таким чином, у разі поставки товару на умовах CІF витрати, пов`язані з доставкою товару до місця його призначення (у даному випадку у порту Ізмаїл) та його страхуванням, здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару, а покупцем (тобто Позивачем) додатково не сплачуються.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно п.3.1 Контракту оплата за товар здійснюється на умовах 100% передоплати відповідно до інвойсу від продавця, якщо інше не передбачене інвойсом. Відповідно до наданих до митного оформлення інвойсу рахунок фактура (інвойс) від 03.07.2022 №4C8C8C6D-B7C3-4FAD-A.B0B-BCD7D1A59A26, не передбачено інших умов оплати товару.

Позивач, якій не погодився з вказаним твердженням зазначив, що проформа інвойсом №РІ 002/72022 від 02.07.2022 року передбачено, що оплата за товар здійснюється протягом 5-ти днів з моменту розвантаження товару в порту Ізмаїл, (тобто передбачені інші умови оплати), відтак станом на дату подання документі до митного оформлення обов`язку сплатити продавцю вартість товару у позивача не виникало, а відтак документи щодо оплати товару на той час були відсутні, як такі.

Відзив на позов не містить будь-яких доводів в спостування твердження позивача, які підитверджені відповідними доказами.

Також представник відповідача не спротував доводів позивача відносно розбіжностей у реквізитах (номерах) електронного інвойсу та експортної декларації, а саме, що згідно правил митного оформлення Республіка Туреччина до митного оформлення подаються електронні відомості експортних цін, сформованих на державному порталі рахунків-фактур (Е-фатура) експорту https://efatnra.gtb.gov.tr/. Е-фатура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. Наявність в експортній декларації посилання на електронний реєстр e-fatura доводить відповідність ціни у рахунку-фактурі ціновим відомостям експортної декларації.

Подана позивачем до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про Постачальника та покупця, назву, кількість та ціну товару, умови поставки та посилання на номер контейнера, проте, взагалі не містить номера комерційного інвойсу, а містить номер, який надано цьому документу в електронній митній базі Туреччини. Правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, та позивач жодним чином на це впливати не може. Документи: експортна декларація від 07.07.2022 №22411800ЕХ00000961 та eFatura від 03.07.2022 №4C8C8C6D-B7C3-4FAD-AB0B- BCD7D1A59A26 мають номери електронних документів, що в електронній базі Туреччини формується експортером при митному оформленні (електронна фактура з системи єдиного вікна) і, при чому, постачальником надіслана самі ці документи, в яких зазначено саме такий номер інвойсу.

Суд вважає неспроможним посилання в оскаржуваному рішенні на підробку документів лише з посиланням на те, що в ході здійснення візуального контролю поданих документів виявлено, що підписи продавця POZITIF Group Lojistik Sanayi Ticaret Limited Sirketi, є різними та несхожими, а у копії митної декларації країни відправлення від 07.07.2022 №22411800ЕХ00000961 зазначений інший за номером та датою рахунок фактура. При цьому суд враховує, що митний орган не застосував до позивача будь-яких заходів, встановлених законодавством за надання підробних документів митному органу (порушення митних правил), що свідчить про те, що висновки митного органу ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим з огляду на вимоги чинного законодавства.

Також необгрунтованим є посилання як на підставу витребування додаткових документів на те, що у наданому до митного оформлення сертифікату про походження від 07.07.2022 №U0851594 не міститься даних щодо транспортного засобу та інвойсу, що не дає змоги однозначно ідентифікувати партію вантажу.

Сертифікат походження товару має підтверджувати виключно країну походження такого товару, жодних вимог щодо змісту сертифікату походження товару будь-які нормативно правові акти не містять (в тому числі щодо необхідності зазначення у ньому реквізитів інвойсу та ідентифікації транспортного засобу). Сертифікат походження був наданий продавцем. При цьому ключовими моментами, що дають можливість ідентифікувати товар є саме його номенклатура та вага (о`бєм), що безпосередньо відображено у такому сертифікаті. В сертифікаті про походження товару від 07.07.2022 № U0851594 зазначено вид транспорту - морське судно та зазначена вага брутто кожного найменування товару до другого знаку. Зазначена вага повністю ідентична показникам експортної декларації, інвойсів, коносаменту

Таким чином, митним органом спочатку витребувані документи щодо підтвердження митної вартості товару за основним методом, незважаючи на те, що позивачем застосований 6 (резервний метод), а у подальшому вказано про неповні відомості про митну вартість щодо застосування 6 (резервного методу).

Проте в рішенні відсутні посилання на конкретні документи (відомості) які декларанту необхідно надати або зазначити, тобто рішення не містить будь-яких вимог для декларанта.

Суд дійшов висновку про недоведеність вказаних відповідачем в оскаржуваних рішеннях тверджень що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вважає обґрунтованими доводи позивача щодо невмотивованості оскаржуваних ним рішень та безпідставного посилання митного органу на ст.58 МКУ, яка регламентує питання методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тоді як позивач визначив в деклараціях митну вартість за резервним методом (шостим методом).

Рішення про коригування митної вартості товарів визначення митної вартості у відповідності до положень КАС України є актом індивідуальної дії. За сталою судовою практикою загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Твердження відповідача в оскаржуваних рішеннях, що на підставі поданих документів неможливо застосувати основний метод визначення митної вартості (тобто за ціною договору) та відповідно витребування додаткових документів з посиланням на ст.58 МКУ, є достатньою підставою для скасування вказаних рішень, оскільки вказані відповідачем обставини в оскаржуваних рішеннях не відповідають фактичним обставинам та відповідно оцінка надана вказаним обставинам не у відповідності до вимог законодавства. Предметом митного контролю була не перевірка правильності визначення митної вартості товару за основним методом за ціною договору, а правильність визначення митної вартості товару декларантом за резервним методом (шостим методом) на підставі раніше визнаних митними органами митних вартостях.

Таким чином, лише наведення обґрунтованих підстав неправильності визначення позивачем митної вартості товару за резервним методом (шостим методом), а саме митної вартості, яка була визнана органами митного контролю за раніше проведеними митними формальностями за цим же контрактом на цих же умовах поставки, може свідчити про вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень та відповідно надати позивачу можливість реалізувати своє право на належний захист порушених прав та інтересів. В іншому випадку таке рішення є неправомірним з підстав його невмотивованості та необґрунтованості.

Позивач навів у позові митні декларації, за якими митницею здійснено митне оформлення за цим же контрактом такого ж товару (наведений його опис) та ним як декларантом вказаний резервний (шостий) метод визначення митної вартості товару.

Подаючи митні декларації до Одеської митниці декларант діяв відповідно до вимог, встановлених ч.2 ст.64 МКУ, якою встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Проте згідно з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товару підставою для корегування митної вартості товару відповідач використав іншу інформацію з електронної бази даних ЄАІС щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості.

Оцінюючи вказані рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідач у відзиві жодним чином не спростував тверджень позивача про зазначення ним митної вартості товару відповідно до вимог, встановлених ч.2 ст.64 МКУ, тобто того, що митна вартість товару визначена декларантом за шостим (резервним) методом на підставі на раніше визнаних митними органами митних вартостях.

Між тим Одеська митниця в оскаржуваних рішеннях використала другорядний метод визначення митної вартості (метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), зазначивши номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, зазначивши їх номер та дату.

Відповідачем не спростовані у відзиві на позов доводи позивача, що вказані МД не моужть слугувати підставою для визачення митної вартості товару, що імпортується ТОВ «ФОР БІЛД», оскільки митна вартість товару визначалась за 1 методом (за ціною договору (контракту), іншою партією, на інших умовах поставки.

Рішення відповідача не відповідає принципу "належного урядування" щодо обов`язку державних органів діяти в належний і якомога послідовній спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення Європейського Суду з прав людини від 20.09.2011 у справі "Рисовський проти України").

Пунктом 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту Ь) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 7 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю від 15.04.1994 якщо митної вартості імпортних товарів не може бути визначено згідно з положеннями статей 1-6 включно, митна вартість визначається з використанням обґрунтованих засобів, сумісних з принципами та загальними положеннями цієї Угоди й статті VIIГАТТ 1994 та на підставі даних, наявних у країні імпорту.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у наданому відзиві не спростував доводів позивача наведених в обґрунтування позовних вимог. Відзив як и оскаржуване рішення ґрунтуються на твердженні наявності розбіжностей з посиланням на ст.58 МКУ щодо неможливості застосувати основний метод митної вартості товару. Відповідачем не спростовані твердження позивача, що ним застосована при зазначенні митної вартості товару ч.2 ст.64 МКУ та вказана митна вартість товару за шостим (резервним) методом, яка визнана митним органом при здійсненні митного контролю за раніше поставленими таких товарами за цим же контрактом.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 15221,22грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОР БІЛД» (вул. Богговутівська, 17-21, м. Київ, 04107, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про корегування митної вартості товарів №UA500370/2022/000005/2 від 10.10.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОР БІЛД» судовий збір у розмірі 15221,22 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва