Справа № 440/10398/22
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа №440/10398/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.09.2022 №190470.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" (далі також позивач, ТОВ "Стукалівське") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач 1, Відділ), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач-2) про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Прийнято рішення розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в ході перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 03.08.2022 працівник відповідача зупинив автомобіль MAN номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом WIELTON номерний знак НОМЕР_2 , що належать ТОВ "Стукалівське". Автомобіль здійснював перевезення власного вантажу (пшениці) за власними потребами позивача на складське зберігання. Під час проведення перевірки відповідач вимагав у водія надати документи, у тому числі товарно-транспортну накладну на вантаж (далі також ТТН). Після надання повного переліку документів, відповідачем було складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та на підставі цього акта винесено оскаржувану постанову. Позивач вважав постанову протиправною, посилаючись на безпідставність висновків відповідача про відсутність у водія на момент перевірки товарно-транспортної накладної. Також звертав увагу на порушення процедури здійснення контрольного заходу. Вказував, що у відповідача були відсутні підстави для здійснення рейдової перевірки, оскільки Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.03.2022 №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану".

30.01.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що державним інспектором було встановлено, що у водія відсутня заповнена відповідно до статті 48 Закону № 2344-III товарно-транспортна накладна, у зв`язку з чим, виконуючи функції покладені на нього державою, державним інспектором було складено Акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2022 року №251110, який відповідно до пункту 21 Порядку 1567, складається в одному примірнику.

Крім цього, в порушення вимог статті 20 Закону 2344-III на задній вісі напівпричіпа встановлено шини з різним малюнком протектора, також шини мають глибокі порізи з оголенням корду.

Таким чином, представник відповідача стверджувала, що в порушення діючих норм Закону України №2344-ІІІ перевізник не забезпечив водія належними документами для здійснення перевезення вантажу.

Крім того, представник відповідача зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а також просила суд поновити строк для подачі відзиву, пропущений у зв`язку з великою завантаженістю на роботі, відсутністю фінансування на відправлення поштової кореспонденції, активними бойовими діями з боку російської федерації, постійними перебоями в роботі електроенергії та мережі Інтернет.

31.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечував проти поновлення строку на подання відзиву. Крім того, зазначав, що відеофіксація з місця зупинки транспортного засобу підтверджує, що у старшого державного інспектора були зауваження щодо правильності заповнення товарно-транспортної накладної. Отже у водія, на момент зупинки була наявна товарно-транспортна накладна та інші необхідні документи. Докази, що спростовують це твердження, відсутні. Те, що старший державний інспектор не долучив фото товарно-транспортної накладної до матеріалів справи- не свідчить про її відсутність.

Крім того, у графіку проведення рейдових перевірок від 25.07.2022 вказано, що місцем проведення перевірок є, зокрема, автодороги державного та місцевого значення в межах Полтавської області. З акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2022 №251110 вбачається, що транспортний засіб було зупинено на дорозі місцевого значення, що сполучає село Загребелля та село Григорівка Полтавської області (біля перехрестя доріг О-1704380 і О-1704050). Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що дорога, яка сполучає село Загребелля та село Григорівка Полтавської області (біля перехрестя доріг О-1704380 і О-1704050), належить до доріг місцевого значення.

Таким чином, позивач стверджував, що державний інспектор 03.08.2022 зупинив вантажівку в місці, не передбаченому графіком проведення рейдових перевірок від 25.07.2022, тобто незаконно.

На думку позивача, графік проведення рейдових перевірок від 25.07.2022 складено і підписано старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, а не начальником відділу, тобто неуповноваженою особою, отже - незаконно.

Крім того, направлення на рейдову перевірку від 01.08.2022 №008156 видано на підставі графіку від 29.07.2022 №11270/36/18/22 (а не графіку від 25.07.2022 наявного в матеріалах справи), який не долучався до матеріалів справи (а можливо не існує взагалі). Отже, позивач стверджував, що у державного інспектора було відсутнє направлення на проведення перевірки Товариства, оформлене в установленому за коном порядку.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи, встановлені судом

ТОВ "Стукалівське" зареєстровано у якості юридичної особи. номер запису 0000408, /а.с. 9-14/.

ТОВ "Стукалівське" належить на праві власності автомобіль MAN номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп WIELTON номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів /а.с. 18/.

03.08.2022 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області була проведена рейдова перевірка, зокрема, транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .

На підставі наданих документів водієм ОСОБА_1 державним інспектором було встановлено, що транспортний засіб є власністю ТОВ "Стукалівське" та використовується ним.

Державним інспектором, крім іншого, було встановлено, що у водія відсутня заповнена відповідно до статті 48 Закону №2344-III товарно-транспортна накладна, у зв`язку з чим державним інспектором було складено Акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.08.2022 №251110 /а.с. 21/.

Водій ОСОБА_1 з актом ознайомлюватися відмовився, про що державним інспектором в акті зроблено запис.

06.09.2022 позивачу було направлено повідомлення про розгляд справи про правопорушення законодавства про автомобільний транспорт 28206/36/24-22 від 06.09.2022 зі зазначенням дати та часу 22.09.2022 року з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. і місця розгляду справи.

За результатами розгляду порушень, вказаних в акті №251110 від 03.08.2022, щодо позивача винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 22.09.2022 №190470 на суму 17 000 грн /а.с. 22/.

Позивач не погодився із прийнятою постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (надалі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 8 листопада 2006 №1567 (надалі також - Порядок №1576) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567, визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 20, 21 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу третьою частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність спірних актів індивідуальної дії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо доводів позивача про незаконність проведення перевірки, суд зазначає таке.

Пунктом 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 13.03.2022 №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) постановлено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні.

За визначенням статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, державного нагляду (контролю) у сфері безпеки торговельного мореплавства і судноплавства на внутрішніх водних шляхах (у частині нагляду (контролю) за суднами).

Отже, на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, припинено проведення виключно планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду, натомість, рейдові перевірки (перевірки на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", які є перевірками транспортних засобів автомобільних перевізників, а не суб`єктів господарювання, не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та на проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", не поширюється дія постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану".

Зважаючи на викладене вище, суд відхиляє доводи позивача про незаконність оскаржуваної постанови з посиланням на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану".

Щодо інших процедурних порушень, зазначених позивачем у відповіді на відзив, суд при розв`язанні даного спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надає оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Щодо суті виявленого порушення суд зазначає таке.

Позивач у позовній заяві стверджує, що на момент проведення перевірки у водія була наявна товарно-транспортна накладна, однак, інспектором не зазначено, які саме недоліки вона мала.

Натомість, відповідач-2 наполягає на відсутності у водія товарно-транспортної накладної.

Зі змісту дослідженого судом відеозапису проведеної перевірки не видається можливим встановити, чи надавалася товарно-транспортна накладна інспектору під час перевірки.

Разом з тим, стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає альтернативу необхідних водію документів - товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

З доданих до відзиву документів судом встановлено, що водієм надано накладну №44 від 03.08.2022, яка є документом на вантаж (у даному випадку пшеницю), яка перевозилася транспортом ТОВ "Стукалівське" та власником якої згідно цієї ж накладної є ТОВ "Стукалівське".

Зі змісту дослідженого судом відеозапису проведення перевірки виявлено, що на місце зупинки інспектором транспортного засобу прибув директор ТОВ "Стукалівське", який повідомив, що транспортний засіб та вантаж належить ТОВ "Стукалівське", перевезення урожаю відбувається безпосередньо з поля до місця зберігання зерна - на елеватор.

Суд звертає увагу, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу застосовано саме у зв`язку з відсутністю товарно-транспортної накладної на товар при наданні послуг з перевезення вантажів, натомість, доказів надання позивачем таких послуг відповідачем суду не надано.

При цьому позивач стверджував про здійснення перевезень у власних потребах ТОВ "Стукалівське".

Це твердження позивача матеріалами справи не спростоване.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку позивач не здійснював перевезення вантажу від вантажовідправника до вантажоодержувача, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення вантажу з обов`язковим оформленням товаро-транспортної накладної.

Отже, до позивача не може бути застосована відповідальність, що передбачена частиною першою абзацом 3 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Крім цього, як зазначалось вище судом, стаття 48 Закону №2344-ІІІ не вимагає наявності саме ТТН. а встановлює необхідність наявності накладної або іншого документу, який підтверджує право власності на вантаж.

Отже, законодавчо не визначена обов`язковість наявності ТТН під час перевезення вантажу автомобільним транспортом.

При цьому, в матеріалах справи наявна накладна від 03.08.2022 №44 на вантаж /а.с. 16/ , яка була надана інспектору під час перевірки (що свідчить про її залучення відповідачем до матеріалів відзиву на позов).

Наявність накладної від 03.08.2022 №44 зі зазначенням вантажного автомобіля, власника вантажу, кількості, спростовує вищезазначене порушення.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано постановою від 22.09.2022 №190470 застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи зі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов ТОВ "Стукалівське" підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збур у розмірі 2481,00 грн (платіжне доручення №1399 від 318.11.2022).

Оскільки Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті є територіальним органом Укртрансбезпеки, то й сплачений судовий збір повинен бути стягнутий саме з Державної служби з безпеки на транспорті.

Стосовно розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

За змістом положень частин другої-четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами шостою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз викладених норм свідчить, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до матеріалів справи: договір №9 про надання правової допомоги від 13.10.2022 з додатком 1 /а.с. 25-27/, акт приймання-передачі наданих послуг від 23.11.2022 /а.с. 28/, опис калькуляція до договору №9 від 13.10.2022 надання послуг та /або виконання робіт /а.с. 28, зворотній бік/, ордер на надання правничої (правової) допомоги /а.с. 29/, копію платіжного доручення №1400 від 18.11.2022 щодо сплати адвокатських послуг по договору правової допомоги №9 від 13.10.2022 у сумі 5 000 грн /а.с. 30/.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 розділу 3 договору № 9 про надання правової допомоги від 13.10.2022, укладеного ТОВ "Стукалівське" (Клієнт) з Булатецьким А.А. (Адвокат), гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені даним Договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг, який є додатком 2 до цього Договору.

З урахуванням наведеного, враховуючи заперечення представника відповідача-2 щодо розміру витрат, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу фактично мали місце, а їх розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову, тому суд вважає за необхідне покласти такі витрати на відповідача-2 у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" ( вул. Центральна, 38, с. Стукалівка, Гребінківський район, Полтавська область, 37451, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36000), Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ 135, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.09.2022 №190470.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стукалівське" витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок ) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков