Справа № 340/4801/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4801/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області № Ф-174-52 від 18.06.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн., надіслану ОСОБА_1 , картка платника податків НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував на обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області як фізична особа-підприємець, однак у 2001 році припинив свою діяльність як підприємець, про що й повідомив ДПІ у м. Кропивницький. В супереч цьому, його без законних підстав було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис від 25.01.2014 року за №0023828. Більш того, позивач зазначає, що у період з 18.06.2016 року по 26.11.3020 року він приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення. У вказаний період не здійснював підприємницьку діяльність, а також безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей у період часу з 18.06.2016 року по 14.07.2016 року, з 19.07.2016 року по 01.08.2016 року, з 11.08.2016 року по 30.10.2016 року, з 07.11.2016 року по 25.12.2016 року, з 03.01.2017 року по 06.02.2017 року, з 14.02.2017 року по 19.03.2017 року, з 25.03.2017 року по 09.04.2017 року, з 18.04.2017 року по 13.05.2017 року, з 21.05.2017 року по 22.06.2017 року, з 31.10.2017 року по 07.01.2018 року, з 15.01.2018 року по 25.02.2018 року, з 09.03.2018 року по 23.03.2018 року, з 28.03.2018 року по 15.04.2018 року, з 24.04.2018 року по 30.04.2018 року. ГУ ДПС у Кіровоградській області виставило позивачу податкову вимогу зі сплати єдиного внеску у сумі 21030,90 грн. Позивач вважає податкову вимогу № Ф-174-52 від 18.06.2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 19.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.27), яку направлено сторонам. Даною ухвалою сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що вимога Головного управління ДПС у Кіровоградській області №Ф 174-52 від 18.06.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн. сформована за період 2017 рік - перший квартал 2019 року (включно). Вказана сума недоїмки рахується узгодженою платником єдиного внесу, оскільки рішення, якими нараховано суму недоїмки, надсилалась у встановленому законом порядку, однак до податкового органу повернувся конверт із приміткою про неотримання "за закінченням терміну зберігання". Так, як позивач з 31.03.2005 року перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична-особа підприємець та на дату формування спірної податкової вимоги, 18.06.2019 року, не перебував стані припинення.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому останній повністю не погоджується з доводами відповідача та зазначив, що відзиви не спростовує доводів, викладених у позовній заяві, оскільки відповідно до Довідок №173 та №173/1 від 29.01.2021 року військової частини НОМЕР_2 підтверджується факт, що він в період з 18.06.2016 року по 26.11.2020 року приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

У період з 07.12.2022 року по 23.12.2022 року включно та з 26.12.2022 року по 03.01.2023 року, 23.01.2023 року по 24.01.2023 року та з 26.01.2023 року по 27.01.2023 року суддя ОСОБА_2 тимчасово не здійснювала правосуддя у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , у відповідь на свій запит до відповідача, 01.09.2022 року отримав від ГУ ДПС у Кіровоградській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2019 року №Ф-174-52 на суму боргу 21030,90 грн. (а.с.17, 18). У відповіді відповідача від 26.08.2022 року на запит додатково повідомлено позивача, що згадувана вимога направлялась ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за місцем його реєстрації як платника податків, а саме АДРЕСА_1 .

В порядку досудового врегулювання спору позивачем було направлено скаргу з проханням скасувати вказану вище вимогу (а.с.22).

За результатами розгляду скарги 03.10.2022 року позивач отримав відповідь з Головного управління ДПС у Кіровоградській області, якою скаргу залишено без задоволення (а.с.23).

Позивач, вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом №2464-VI.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з підпунктами 1, 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу"; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту;

2) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Положеннями пункту 2 статті 6 Закону №2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок зокрема, та визначено інші обов`язки платника.

В силу норми пункту 3 частини 1 статті 14 Закону №2464-VI податкові органи зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Аналогічно пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контроль за дотриманням законодавства з питань сплати єдиного внеску покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Поряд з цим, нормами частини 3 статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визначено, що за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі непровадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

Законом України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" (далі - Закон №1275-VII), який набрав чинності 08.06.2014, розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI доповнено пунктом 9-2, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17.03.2014 №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду".

Аналогічні норми містяться в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Зокрема, пунктом 7 розділу ІV Інструкції №449, в редакції, чинній на час винесення спірної вимоги, визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

Зазначені платники звільняються від виконання обов`язків платника єдиного внеску, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного дня місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування (реабілітацію).

При цьому, проаналізувавши зміст наведених положень Закону №2464-VI та Інструкції №449 Верховний Суд у своїй постанові від 30.10.2018 у справі №805/930/16-а висловив правову позицію про те, що ненадання позивачем заяви про звільнення від відповідальності за невиконання обов`язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску не є безумовною нормою, оскільки звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі №2464-VI, в силу його прямої дії та не потребує додаткового звернення.

Крім того, абзацами 7, 8 пункту 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI встановлено, що під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" для платників єдиного внеску, визначених у статті 4 цього Закону, призваних на військову службу під час мобілізації або залучених до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їхньої військової служби зупиняється застосування норм статті 25 цього Закону.

Підставою для такого зупинення є копія військового квитка або копія документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, яка подається до податкових органів цим державним органом протягом десяти днів після її мобілізації.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Кіровоградській області як фізична особа-підприємець.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач здійснював діяльність - підприємцем сімейного фермерського господарства з 17 березня 1997 року, дата запису 23.01.2014 року, номер запису:0023828, включення відомостей про фізичну особу-підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним, 23.01.2014 року 09:41:16, 0023828, ОСОБА_3 , Міська рада міста Кропивницького (а.с.11-12).

Відповідно до відомостей, отриманих в порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформаційними системами державних органів, позивача взято на облік як платника податків 24.01.2014 Головним управлінням регіональної статистики, а Головним управління ДПС у Кіровоградській області взято на облік, як платника єдиного внеску 24.01.2014 року, 4301 (а.с.11-12).

В позові ОСОБА_1 стверджує, що включення його до електронного реєстру як фізичної особи-підприємця була проведена тільки 24.01.2014 року, тобто, до цієї дати він в електронному ЄДР як суб`єкт господарювання фізична особа-підприємець зареєстрований не був і в реєстрі не перебував. Також позивач наголошує на тому, що у визначений законодавством строк він не звертався до державного реєстратора з реєстраційною карткою для включення відомостей про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру та на момент внесення запису підприємницька діяльність позивача була припинена.

У період за який нараховано ЄСВ (з 01.01.2017 по 31.12.2019) за позивач був найманим працівником та за нього роботодавці сплачували єдиний внесок підтверджується звітністю Пенсійного фонду України форми ОК-5 (а.с.14-16).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач протягом періоду за який здійснено нарахування ЄСВ був працевлаштований, за нього сплачувались внески та підприємницьку діяльність не здійснював.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що спірна податкова вимога на суму недоїмки 21030,90 грн. Сформована за період 2017 року по перший квартал 2019 року (включно).

З наданих суду доказів, суд убачає, що 27.01.2016 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язків начальника 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в особі сержантського складу на три роки (а.с.67-68).

27.01.2019 року позивачем знову було укладено з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в особі сержантського складу на один рік (а.с.69).

В подальшому позивач знову уклав з Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади контракт від 21.01.2020 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в особі сержантського складу, також на один рік. Контракт набрав чинності з 27.01.2020 року (а.с.70).

27.01.2021 року ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в особі сержантського складу на один рік (а.с.71).

Відповідно до довідок військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2021 року №173 та №173/1 старший сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі та безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей у період часу з 18.06.2016 року по 14.07.2016 року, з 19.07.2016 року по 01.08.2016 року, з 11.08.2016 року по 30.10.2016 року, з 07.11.2016 року по 25.12.2016 року, з 03.01.2017 року по 06.02.2017 року, з 14.02.2017 року по 19.03.2017 року, з 25.03.2017 року по 09.04.2017 року, з 18.04.2017 року по 13.05.2017 року, з 21.05.2017 року по 22.06.2017 року, з 31.10.2017 року по 07.01.2018 року, з 15.01.2018 року по 25.02.2018 року, з 09.03.2018 року по 23.03.2018 року, з 28.03.2018 року по 15.04.2018 року, з 24.04.2018 року по 30.04.2018 року (а.с.9) та з 30.04.2018 року по 29.06.2018 року, з 21.01.2019 року по 17.03.2019 року, з 25.03.2019 року по 26.05.2019 року, з 03.06.2019 року по 14.09.2019 року, з 14.03.2020 року по 26.11.2020 року (а.с.10).

У контексті з наведеним суд зважає на зміст частини 1 статті 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", якою визначено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Таким чином, вказаними законодавчими нормами встановлено, що особи, які призиваються під час мобілізації, на особливий період, в тому числі, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, можуть виконувати обов`язки військової служби як з укладенням контракту так і без нього. Така правова ситуація як укладення контракту, не змінює статусу осіб, які виконують обов`язки військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З огляду на зазначені вище правові норми та встановлені у справі обставини суд вважає, що норми пункту 9-2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI, які звільняють фізичних-осіб підприємців призваних в порядку мобілізації, на особливий період від сплати єдиного внеску на весь строк служби, поширюють свою дію і на позивача.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №260/117/19.

Одночасно суд враховує те, що в силу вимог пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу".

Таким чином, сплата єдиного внеску роботодавцем позивача за контрактом (Міністерство оброни України) виключає стягнення цього внеску за цей період з позивача як підприємця.

Отже, наведене у свою чергу свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн. №Ф 174-52 від 18.06.2019 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував, а позивач підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, наявні правові підстави для їх задоволення.

З врахуванням положень статті 139 КАС та звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25000; ) про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-174-52 від 18.06.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн., складену Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на ім`я ОСОБА_1 .

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук