Справа № 380/5321/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5321/22 пров. № А/857/12307/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гавдик З.В.,

справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 25.07.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації від 06.04.2021 (в описі цінного листа №1), що є порушенням права на інформацію.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Львівської обласної державної адміністрації щодо ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації від 06.04.2021 ОСОБА_1 .

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено надання відповіді позивачу на його запит від 06.04.2021.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на його необгрунтованість, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що листом від 14.12.2020 №ЗВГ-ВИХ-2664/0/20 надана відповідь на звернення позивача від 02.11.2020 та повідомлено про те, що враховуючи наявні обмеження щодо проведення особистих прийомів громадян в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, прийняті на виконання пункту 19 протоколу №2 від 10.03.2020 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій «Про стан забезпечення санітарно-епідеміологічного благополуччя населення України та заходів стосовно стабілізації епідемічної ситуації, спричиненої коронавірусом COVID-19» та пункту 10.9 протоколу позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 № 6, про час і місце проведення особистого прийому заявника буде повідомлено додатково у телефонному режимі за номером телефону, вказаному ним у зверненні, після скасування обмежень у встановленому порядку та стабілізації епідеміологічної ситуації в регіоні.

Також зазначає, що позивач звернувся із запитом на отримання інформації від 24.12.2020 до Львівської обласної державної адміністрації, у якому просив надати інформацію щодо запрошення його на розгляд звернення від 02.11.2020. Облдержадміністрація надала вичерпну відповідь по суті цього запиту листом від 06.01.2021 №5/25-119/0/2-21/1-11.1.2.

Тобто, Львівська обласна державна адміністрація своїми листами від 14.12.2020 №ЗВГ-ВИХ-2664/0/20 та від 06.01.2021 №5/25-119/0/2-21/1-11.1.2 надала усі необхідні відповіді по суті звернення ОСОБА_1 від 02.11.2020 та запрошення на розгляд такого.

Також на адресу суду через систему Електронний суд скаржник подав додаткові пояснення, відповідно до яких з електронного документування системи Megapolice.DocNet встановлено, що протягом 2021 року від позивача надійшло 8 запитів на інформацію, які розглянуті та запитувачу надано вичерпні відповіді. Інформація про запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.04.2021 у згаданій системі відсутня, оскільки він не надходив, а відтак не підлягав розгляду.

Позивач подав до суду клопотання, у якому заперечив щодо доводів апелянта та просив залишити рішення суду без змін.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на зазначене не підлягає задоволенню клопотання позивача від 10.01.2023 вх. № К-928/23 про розгляд справи з викликом сторін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 до позовної заяви долучив запит на інформацію, що подається фізичними особами відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», адресований Львівській обласній адміністрації, датований 06.04.2021, у якому він просить повідомити чи надсилалося на його адресу запрошення для участі в розгляді звернення від 02.11.2020. Також просив зазначити спосіб, в який було надіслане таке запрошення та надати копію підтвердження такого скерування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Зазначена норма кореспондується із статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно з статтею 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з частинами першою, другою статті 19 даного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з частиною четвертою статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Згідно з частиною першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина перша статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Як встановлено з матеріалів справи, Львівська обласна державна адміністрація стверджує, що запит ОСОБА_1 від 06.04.2021 на адресу відповідача не надходив.

ОСОБА_1 стверджує, що направляв до Львівської обласної державної адміністрації запит від 06.04.2021.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що 06.04.2021 поштовим відправленням «Укрпошта» з штрихкодовим ідентифікатором № 240 ОСОБА_1 надіслав на адресу Львівської обласної державної адміністрації два запити на інформацію та заяву щодо зміни позовних вимог у справі № 160/2687/21, що зазначено в описі до вкладення. Таке відправлення вручено представнику адресата 13.04.2021.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що згаданий опис вкладення поштового відправлення не містить точних відомостей про вкладені документи, зокрема, під № 1 зазначено запит на отримання публічної інформації щодо запрошення на розгляд звернення від 02.11.2020 на 2 аркушах, однак, дата такого запиту відсутня, що не дає підстав достовірно стверджувати, що такий запит датований 06.04.2021.

Більше того, згідно з витягом з електронного документообігу системи «Megapolice.DocNet», де згідно з розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 25.05.2018 № 511/0/5-18 здійснюється реєстрація вхідної, внутрішньої та вихідної кореспонденції, протягом 2021 року відсутні відомості про запит на інформацію ОСОБА_1 від 06.04.2021.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи позивача про неналежність доказу - витягу з електронного документообігу системи «Megapolice.DocNet», так як відповідно до пункту 9 підрозділу 3 розділу III Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, у разі впровадження автоматизованої форми реєстрації документів формується банк реєстраційних даних в електронній формі, а за наявності локальної мережі - центральний банк реєстраційних даних для використання працівниками інформації про всі документи і місце їх розташування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду достатніх доказів, що поштовим відправленням «Укрпошта» з штрихкодовим ідентифікатором № 240 він надіслав на адресу Львівської обласної державної адміністрації саме запит від 06.04.2021.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі № 380/5321/22 скасувати та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 06.02.2023.