Справа № 400/1454/22
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 р. № 400/1454/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Величка А.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ", вул. Потьомкінська, 114, м. Миколаїв, 54001,
до відповідача:Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, Державної служби України з безпеки на транспорті, проспект Перемоги, 14, м. Київ 135, 01135,
про:визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021 року № 306749, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Буцефал" (надалі -позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач 1) та Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач 2) з позовними вимогами про:

- визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу від 18.11.2021 року №306749;

- зобов`язання Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі заяви позивача підготувати подання про повернення надміру зарахованої до бюджету плати за адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 17 000, 00 грн. для його подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.02.2022 року справа №400/1454/22 була розподілена судді Миколаївського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що транспортний засіб VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий ним у користування іншій особі ТОВ «Трейд Ла Грейн», а тому позивач у спірних відносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 17.03.2022 року.

Відповідно до наказу голови суду від 26.08.2022 р. № 107-к «Про відрядження судді ОСОБА_1 » суддю Марича Є.В. тимчасово відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду, на час переведення на посаду судді Київського окружного адміністративного суду шляхом відрядження з 29 серпня 2022 року (підстава Рішення голови Верховного Суду від 22.08.2022 року № 391/0/149-22 «Про відрядження судді Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду»).

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 17.10.2022 року № 710/02-10 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/1454/22 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 року, справу № 400/1454/22 передано на розгляд судді Величку А.В.

Ухвалою від 26.10.2022 року суд прийняв до провадження адміністративну справу №400/1454/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті та Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021р. № 306749, зобов`язання вчинити певні дії, продовжив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що під час перевірки був виявлений факт надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в статті 48 Закону № 2344, а саме роздруківки з цифрового тахографу, в зв`язку з чим позивача було притягнуто до відповідальності на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344 за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Державна служба України з безпеки на транспорті відзив на позовну заяву не надала.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач є юридичною особою, основним видом діяльності якої є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

На підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , позивачу на праві власності належить транспортний засіб VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.10.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) на 40 км. + 639 м. а/д Н-11 "Одеса-Южний" проведено перевірку автомобіля марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належать ТОВ "Буцефал" під керуванням водія ОСОБА_2 .

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 13.10.2021 року. Під час перевірки виявлено надання послуг з внутрішньо вантажних перевезень без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону № 2344, а саме: відсутня роздруківка даних роботи тахографа за 13.10.2021 року, водій ОСОБА_2 не використовує особисту картку водія.

Згідно товарно-транспортної накладної від 13.01.2021 року №447284 перевізником зазначено ТОВ «Трейд Ла Грейн».

02.11.2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки направлено запрошення на адресу ТОВ "Буцефал" для участі у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбудеться 18.11.2021 року.

Зазначене запрошення було отримано позивачем 09.11.2021 року.

На підставі вказаного акту перевірки, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову №306749 від 18.11.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. до ТОВ "Буцефал" за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись з прийнятою відповідачем постановою №306749, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови №306749 від 18.11.2021 року, суд виходить з наступного.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Приписами статті 6 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Статтею 1 Закону № 2344 визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (надалі Порядок - № 1567).

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 року № 196-р Про оитимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область).

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 року № 1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Відділи державного нагляду (контролю) у містах.

Згідно із зазначеним Порядком № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344 та п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт»; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За змістом частини 2 статті 49 Закону №2344-III встановлено, що водій транспортного засобу, зокрема, зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

З наведеною нормою кореспондується і стаття 18 Закону №2344-III, якою передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники, зокрема, зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Згідно пункту 1.3. Положення вимоги Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

На підставі пункту 6.1. Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

При цьому, згідно із пунктом 6.3. Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (форма книжки встановлена Додатком 3 до Положення).

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція).

Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

За правилами пункту 3.5. Інструкції перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий).

Згідно пункту 3.6. Інструкції перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (далі Положення - № 340).

Згідно з пунктом 1.1 це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Пункт 1.2. Положення № 340 визначає, що воно встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Пункт 1.3. встановлює вимоги Положення № 340, які поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 7.1. Положення № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Пунктом 7.2. визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 20 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

В ході судового розгляду встановлено, що притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу стало результатом виявлення 13.10.2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Одеська область) факту надання послуг з внутрішньо вантажних перевезень без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону № 2344, а саме: відсутня роздруківка з цифрового тахографа за 13.10.2021 року, водій ОСОБА_2 не використовує особисту картку водія (акт №317130).

У відповідності до ст. 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності за ст. 60 Закону № 2344 є автомобільний перевізник.

Згідно статті 1 Закону № 2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує, тобто здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом.

Позивач є юридичною особою, яка здійснює діяльність по наданню в оренду вантажних автомобілів.

В процесі розгляду справи було встановлено, що згідно договору оренди транспортних засобів № 02/01 від 21.01.2021 року, укладеного між ТОВ "Буцефал" (Орендодавець) та ТОВ «Трейд Ла Грейн» (Орендар), орендодавець передає, а орендар приймає на умовах платного користування строком до 31.12.2021 року транспортний засіб марки VOLVO, модель FM 4х2, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , тип - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Автомобіль, що орендується, буде використовуватися орендарем для перевезення вантажів.

Крім того, надана відповідачем товарно-транспортна накладна від 13.10.2021 року свідчить, що в день перевірки транспортного засобу VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобільним перевізником було ТОВ "Трейд Ла Грейн".

Власник транспортного засобу згідно ТТН не є перевізником.

Відповідач не встановив, чи є позивач перевізником, на даний факт не послався у жодному із складених ним документів, не надав жодного доказу до суду.

Натомість позивач надав до суду письмові докази, які підтверджують його позицію, що він не є перевізником.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час перевірки відповідач не встановив, чи є позивач перевізником.

Суд враховує, що спірна постанова про застосування штрафу до позивача винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття відповідних рішень, зокрема, факту наявності у позивача ознак автомобільного перевізника у спірних відносинах.

Отже, у цьому випадку відсутній суб`єкт відповідальності, передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд не надає оцінки суті виявленим відповідачем порушенням.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова відповідача від 18.11.201 року №306749 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі заяви позивача підготувати подання про повернення надміру зарахованої до бюджету плати за адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 17 000, 00 гри. для його подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, суд зазначає наступне.

Як було встановлено раніше, Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову №306749 від 18.11.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000, 00 грн. до ТОВ "Буцефал" за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач зазначив, що такий штраф, який накладений оскаржуваною постановою, був сплачений ТОВ "Буцефал" у вимушеному порядку на рахунок відповідача. Вказане підтверджується платіжним дорученням №4223 від 01.02.2022 року.

Правові відносини щодо повернення з Державного бюджету України сплачених коштів за постановами, в тому числі, територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті про застосування адміністративного-господарського штрафу, які в подальшому (після сплати коштів) скасовано, врегульовані Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182 (надалі - Порядок № 787).

Позиція суду про релевантність вказаного Порядку № 787 до спірних правовідносин узгоджується із висновком, що міститься в постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року (справа № 826/13636/14). У вказаній справі йшлося про повернення із Державного бюджету України штрафів сплачених на підставі постанови Державної архітектурно - будівельної інспекції України, яка в подальшому була скасована у судовому порядку.

Порядок № 787 визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Відповідно до п. 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані в заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

Згідно абз. 1, 2 п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України та органи Державної митної служби України) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абз. 5 п. 5 Порядку № 787).

Відповідно до п. 10 Порядку № 787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що підставою для повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів є подання органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яке, у свою чергу, разом із заявою подається до відповідного органу Казначейства.

Відповідач у цій справі є органом, що контролює справляння надходжень коштів до бюджету у розумінні п. 5 Порядку № 787, оскільки саме на виконання його рішень позивачем сплачено штраф (висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, що міститься в постанові від 30.10.2018, справа № 826/13636/14).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2022 року позивачем проведено оплату адміністративно - господарських штрафів в сумі 17 000,00 грн на рахунок вказаний у постанові №306749, а саме на р/р UA0014483. Код отримувача: 37992030. Отримувач Миколаїв. ГУК/Централ.р-н/21081100. Банк отримувача: Казначейство України (арк. справи №15).

Згідно класифікації доходів бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року № 11: Код платежу 21081100 - "Адміністративні штрафи та інші санкції".

У вказаній адміністративній справі суд дійшов висновку про протиправність винесення постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу від 18.11.2021 року №306749, тому сплачені ТОВ "Буцефал" кошти підлягають поверненню позивачу за поданням відповідача, на підставі Порядку № 787.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки, 13.10.2021 року позивач не був перевізником на транспортному засобі VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то він не може бути суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону 2344.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2481,00 грн підлягає стягненню з бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, як головного розпорядника бюджетних коштів.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" (вул. Пушкінська, 114, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 36270579) до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код 39816845) та Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ 135, 01135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2021 року № 306749, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу від 18.11.2021 року №306749.

3. Зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті на підставі заяви позивача підготувати подання про повернення надміру зарахованої до бюджету плати за адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 17 000, 00 грн. для його подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державна служба України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ 135, 01135, ідентифікаційний код 39816845) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БУЦЕФАЛ" (вул. Пушкінська, 114, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 36270579) судові витрати в розмірі 2481,00 грн.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко