Справа № 320/2429/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 лютого 2023 року 320/2429/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.12.2022 №07/1/1-11п-22 Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора "про відсутність у діяльності прокурора ОСОБА_2 , який обіймає посаду начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора, підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 41 Закону України "Про прокуратуру" для звільнення з цієї посади";

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо поширення недостовірної інформації про те, що: "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України", вказану у рішенні від 14.12.2022 №07/1/1-11п-22 Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора спростувати недостовірну інформацію про те, що "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України", вказану у рішенні від 14.12.2022 №07/1/1-11п-22 Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора та поширену;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо нездійснення об`єктивного, всебічного і вчасного розгляду скарг ОСОБА_1 від 12.09.2022 №2, від 16.09.2022 №3, від 04.10.2022 №5 та ненадання відповіді по суті всіх питань, вказаних у цих зверненнях заявнику;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора повторно розглянути скарги ОСОБА_1 від 12.09.2022 №2, від 16.09.2022 №3, від 04.10.2022 №5 об`єктивно, всебічно, вчасно перевірити зазначені в них факти та за результатами перевірки надати достовірну, точну, повну інформацію щодо всіх питань у цих зверненнях;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, розмір якої дорівнює у середньому розміру заробітної плати, розраховану за період з 27.02.2021 до дати ухвалення рішення у даній справі.

Частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом, суд виходить з наступного.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до частини 4 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною владних управлінських функцій стосовно іншого суб`єкта.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, поряд з вимогами, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, заявлено також вимоги про визнання протиправними дій Офісу Генерального прокурора щодо поширення недостовірної інформації про те, що: "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України" та зобов`язання Офісу Генерального прокурора спростувати недостовірну інформацію про те, що "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України", вказану у рішенні від 14.12.2022 №07/1/1-11п-22 Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора та поширену.

Таким чином, предметом позову, зокрема, є вимоги позивача про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом визнання інформації недостовірною та її спростування.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Таким чином, частина вимог, які заявлені у цьому позові, не є публічно-правовими, оскільки в них порушено саме питання приватно-правових відносин щодо поширення недостовірної інформації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскільки позовні вимоги про визнання протиправними дій Офісу Генерального прокурора щодо поширення недостовірної інформації про те, що: "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України" та зобов`язання Офісу Генерального прокурора спростувати недостовірну інформацію про те, що "Наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-ц ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних порушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України", вказану у рішенні від 14.12.2022 №07/1/1-11п-22 Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади Офісу Генерального прокурора та поширену пов`язані з реалізацією особистих немайнових інтересів позивача, то визнання протиправними дій щодо поширення недостовірної інформації є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що даний спір в частині заявлених позовних вимог не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 по справі №759/5081/15-ц (провадження №61-31453 св 18).

Отже, позивачем у позовній заяві об`єднані вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повернення частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом порушено встановлені законом правила об`єднання позовних вимог, а саме, об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати як у порядку цивільного, так і у порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Згідно з частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 172, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.