Справа № 340/5503/22
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м.Кропивницький Справа № 340/5503/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військову частину НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2022р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 просив суд:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень: Військова частина НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі припису підпункту «г» пункту 8 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.17).

Ухвалою суду від 11.01.2023 задоволено клопотання позивача про заміну первісного відповідача військову частину НОМЕР_2 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_1 (а.с.32,35).

У зв`язку із заміною відповідача предмет позовних вимог позивачем не змінено: звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі припису підпункту «г» пункту 8 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обгрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 25.02.2022 його було мобілізовано Третім відділом Кропивницького РТЦК та СП і зараховано до роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пізніше направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , з місцем розташування у м. Каховка, Херсонської області .

Позивач вказує, що піч час проходження служби у нього тяжко захворіли батьки, які потребували постійного стороннього нагляду і ця обставина не була з`ясована під час мобілізації.

Внаслідок хвороби батько позивача помер, а рішенням виконавчого комітету Бобринецької міської ради №221 від 27.09.2022 позивача було призначено піклувальником матері.

Вказана обставина відповідно до п.п. «г» п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є підставою для звільнення з військової служби.

Позивач вказує, що він неодноразово звертався до керівництва відповідача з рапортами про звільнення, але рапорти не розглядаються, що, на переконання позивача є порушенням норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В ході розгляду справи, після надходження відзиву на позов, за клопотанням позивача здійснено заміну первісного відповідача військову частину НОМЕР_2 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_1 , на адресу якого, як вказує позивач, ним направлено відповідний рапорт про звільнення зі служби відповідно до п.п. «г» п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому просить суд зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 звільнити його зі служби.

На адресу військової частини НОМЕР_1 судом двічі направлялись матеріали позову, але з незалежних від суду причин кореспонденції не була вручена та повернулась до суду (а.с.37,39).

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів у військовому квитку позивача НОМЕР_3 , 25.02.2022 його було мобілізовано Третім відділом Кропивницького РТЦК та СП і зараховано до роти охорони 3-го відділу Кропивницького РТЦК та СП, а 16.05.2022 зараховано до військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу №136 (а.с.14,15,25).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №175 від 24.06.2022 позивача виключено із списків особового складу військової частини у зв`язку з направленням у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.26).

Під час проходження позивачем військової служби, внаслідок хвороби помер батько позивача, а рішенням виконавчого комітету Бобринецької міської ради №221 від 27.09.2022 позивача було призначено піклувальником матері (а.с.6,7).

Зважаючи на вказані обставини позивач 05.10.2022 направив не адресу військового комісара 3-го відділу РТКЦ та СП та командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт про звільнення із служби відповідно до п.п. «г» п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.9).

Зважаючи на те, що рапорт позивача не розглядався командуванням в/ч НОМЕР_2 , позивач 01.12.2022 звертався із скаргами на бездіяльність командуванням в/ч НОМЕР_2 до прокуратури Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та військової служби правопорядку, на які отримав відповіді, які, на переконання позивача не сприяли вирішенню спірного питання (а.с.10-13).

В ході розгляду справи, після надходження відзиву на позов (а.с.20-24), за клопотанням позивача здійснено заміну первісного відповідача військову частину НОМЕР_2 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_1 , на адресу якого, як вказує позивач, ним 09.01.2023 направлено відповідний рапорт про звільнення зі служби відповідно до п.п. «г» п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.33), а тому просить суд зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 звільнити його зі служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивача було призвано на військову службу за призовом під мобілізації до в/ч НОМЕР_2 , а в подальшому виключено із списків особового складу вказаної військової частини у зв`язку з направленням у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (надалі - Закон №2232- XII), а також нормами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджені Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення № 1153/2008).

Зокрема, ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII визначено підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підпунктом «г» пункту 1 частини 4 вказаної статті передбачено звільнення з військової служби через ряд сімейних обставин або інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема - наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Саме вказану підставу зазначав позивач звертаючись з рапортами до командування в/ч НОМЕР_2 , а в подальшому НОМЕР_1 .

Частино 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При цьому, статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому його безпосереднім начальником є командир вказаної військової частини, який наділений повноваженнями приймати рішення за рапортом позивача, а не керівники відповідачів 1 та 3.

Натомість, будь-яких доказів звернення позивача з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 з приводу його звільнення з військової служби з підстав визначених ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII, позивачем не надано, що свідчить про недотримання позивачем вимог Положення № 1153/2008, а отже і звернення до суду за захистом порушеного права є передчасним.

Рапорт позивача від 09.01.2023, який ним долучено до матеріалів справи та докази його направлення (фіскальний чек від 09.01.2023, а.с. 33), вказує на те, що рапорт направлено не на адресу військової частини НОМЕР_1 , а на адресу Кіровоградського РТЦК та СП, який не наділений повноваженнями приймати рішення за рапортом позивача.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник