Справа № 160/1656/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 лютого 2023 р. Справа № 160/1656/23
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

-визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. () щодо не перерахунку з 01 грудня 2021 р. пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 200 % прожитковою мінімуму для осіб які втратили працездатність на дату виплати протиправною;

-зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. (), починаючи з 01 грудня 2021 р. перерахувати та виплатити, з урахуванням виплачених сум, пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 200 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність на дату виплати пенсії;

-зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. () здійснити розрахунок, починаючи з 02 серпня 2022 р. по дату виплати заборгованості з пенсії, та виплатити компенсацію за затримку строків виплати частини невиплаченої пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. () 5 000 (пять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протиправною бездіяльністю відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/20879/21 від 24.01.2022 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.07.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 200 % прожитковою мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. Цим судовим рішенням від 24.01.2022 визнано протиправною бездіяльність Управління ПФУ щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 на тих же підставах, що і раніше прийняті судові рішення з цього ж питання і між тими ж сторонами, а саме: постанова від 15.02.2011 р. у справі Саксаганського районного суду №2а-859/11; постанова від 15.07.2011 р. у справі Саксаганського районного суду № 2-а-4441/П, (ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 р. апеляційна скарга ПФУ на Постанову від 15.07.2011 р. була залишена без задоволення, а постанова Саксаганського районного суду від 15.07.2011 р. була залишена без змін). Позивач зазначає, що усі зазначені судові рішення є чинними і судом були направлені учасникам у справі. Проте, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області судове рішення від 24 січня 2022 року у справі № 160/20879/21 виконано частково, а перерахунок і подальша виплата пенсії, всупереч приписам закону України «Про Державний бюджет», здійснені не в повному обсязі. Станом на 20 липня 2022 р. рішення від 24.01.2022 р. не виконано, що зумовило позивача звернутися на гарячу лінію ПФУ і направити письмову скаргу з приводу невиконання судового рішення. На переконання позивача, такі дії відповідача є свідченням свідомого ігнорування діючого законодавства та свавільного трактування судового рішення, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 позову присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1656/23 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Згідно частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивачем фактично оскаржуються дії відповідача, вчинені на виконання рішення суду у справі № 160/20879/21 від 24 січня 2022 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.07.2021 р. перерахунок пенсії позивачу в розмірі 200 % прожитковою мінімуму для осіб які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум, оскільки такий перерахунок, на переконання позивача, вчинений не у належний спосіб.

Так, згідно із даними комп`ютерної програми «ДСС» позивач ОСОБА_1 01.11.2021 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () в частині зменшення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01 липня 2021 р. - протиправними; визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 р. відповідно до рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 р. по справі № 2-а-4441/11протиправною; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити з 01 липня 2021 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 200 % прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () 10000(десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 протиправними діями та бездіяльністю відповідача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у адміністративній справі №160/20879/21 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () в частині зменшення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01 липня 2021 р. протиправними. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2021 р. відповідно до рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2013 р. по справі № 2-а-4441/11 протиправною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () здійснити з 01 липня 2021 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 200% прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 у адміністративній справі №160/20879/21 набрало законної сили 24.02.2022.

До позовної заяви долучено лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2022 №25031-18117/Г-01/8-0400/22, в якому позивачу повідомлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/20879/21, яке набрало законної сили з 24.02.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок з 01.07.2021 пенсії у розмірі 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. На виконання рішення суду пенсійну справу переглянуто з 01.07.2021. Загальний розмір пенсії з 01.07.2021 становить 3708,00грн. Зазначене рішення не містить зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням прожиткового мінімуму.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року у справі № 160/20879/21, в ній чітко визначено, які дії слід вчинити відповідачу, а саме: здійснити з 01 липня 2021 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 200% прожитковою мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, мотивувальна частина рішення суду у справі № 160/20879/21 містить правовий висновок суду про те, що розмір прожиткового мінімуму щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюжет», право позивача, як інваліда праці І групи, на отримання трудової пенсії по інвалідності у розмірі 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, надано останньому державою та закріплено діючим законодавством.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 2, 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу викладених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Також, відповідно до вимог частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Такі спеціальні правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Тому вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2021 у справі №640/13599/20.

За такого правового регулювання та встановлених обставин суд вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, проте спірні правовідносини між сторонами, по суті, вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Водночас, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими положення КАС України пов`язують виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а відтак вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Крім того, на думку суду, неможливість оцінки протиправної бездіяльності відповідача щодо розрахункової величини при обрахунку пенсії позивачу (ставки прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) в окремому позовному провадженні обумовлена наявністю механізму захисту порушеного права в рамках розгляду справи № 160/20879/21.

З огляду на вказане, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави вважати, що дії відповідача на виконання рішення по справі № 160/20879/21 вийшли поза межі зобов`язальних вимог, а також здійснені без урахування висновку суду у рішенні по справі №160/20879/21, яким визнано право позивача, як інваліда праці І групи, на отримання трудової пенсії по інвалідності у розмірі 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

За таких обставин, суд вважає, що у відкритті провадження в адміністративній справі №160/1656/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 5 статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова