Справа № 640/9384/22
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9384/22 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН-ФУНДАМЕНТ" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН-ФУНДАМЕНТ" до виконуючого обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті Гаврилюка Дмитра Васильовича, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 року №326702.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 позов повернуто.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відкрити провадження у справі, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позову були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини першої статті 160 КАС вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві.

Згідно частини третьої статті 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що підставою для залишення апеляційної скарги без руху відповідно до частини першої статті 169 КАС та подальшого її повернення відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС може бути виключно невідповідність позовної заяви вимогам встановлених статтями 160, 161 КАС, яка не була усунута протягом встановленого судом строку.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд першої інстанції послався на те, що у суб`єктному складі учасників справи позивачем визначено двох відповідачів, проте вимоги заявлено лише до одного з них; до позову не долучені докази сплати судового збору у розмірі 2 481 грн. При цьому, суд вказав, що недоліки позовної заяви повинно бути усунено шляхом подання до суду уточненої позовної заяви у відповідній кількості примірників (для учасників справи та для суду), а також доказу сплати судового збору.

Усуваючи недоліки позову, позивачем надано доказ сплати судового збору та уточнену позовну заяву у відповідності до кількості у часників справи.

У свою чергу, повертаючи позов суд першої інстанції вказав про неприйнятність уточненої позовної заяви, оскільки позивачем виконано вимог суду щодо визначення складу учасників справ й уточнення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно частини другої статті 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 173 КАС підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.

Завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Згідно пунктів 3, 4 частини другої статті 180 КАС у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, заміну позивача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9 частини першої статті 4 КАС).

Частиною третьою статті 48 КАС передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що вибір способу захисту та формування вимог позовної заяви є виключним правом позивача, у реалізацію якого суд не вправі втручатися. При цьому, норми статті 160 КАС дійсно передбачають визначення у позовній заяві найменування відповідача та обґрунтування позовних вимог, заявлених до нього. Проте, колегія суддів наголошує, що визначення належного кола учасників справи, прийняття рішення про залучення тієї чи іншої особи у тому чи іншому правовому статусі до розгляду справи належить до компетенції саме суду, а не позивача чи іншої особи на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі.

Звертаючись до суду із позовом позивач самостійно формулює вимоги, які, на його думку, захистять порушені права, та визначає особу, яка, на його думку, має відповідати за такими вимогами. У свою чергу, ні помилковість формулювання позовних вимог, ні помилковість визначення особи, яка за такими вимогами має відповідати, не може бути формальною підставою для відмови позивачу у захисті його права на стадії звернення до суду.

У разі якщо суд вважає, що позивач невірно визначив відповідача чи залучив незалежного відповідача, суд вправі не залучати цю особу у відповідному процесуальному статусі, а прийняти мотивоване рішення про залучення того кола учасників справи, який, на думку суду, є належним за конкретних обставин.

Посилання ж у позовній заяві на відповідача, який не є особою, яка має відповідати за позовними вимогами, не може бути розцінене як недолік позову та не є підставою для його повернення.

Отже, наведені судом першої інстанції мотиви не свідчать про те, що позов містив недоліки, які позивачем не були усунуті.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про повернення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги скаржника про прийняття рішення щодо відкриття провадження за позовною заявою, оскільки суд апеляційної інстанції такими повноваженнями не наділений.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН-ФУНДАМЕНТ" задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких