Справа № 160/18893/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
25.11.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 35 000грн. за нанесення морального і фізичного збитку здоров`ю.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3105/20 визнано протиправним рішення № 1458-1772/К-02/8-0400/20 від 24.02.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким відмовлено у поновленні виплати пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком з 01.05.2017 року. На виконання рішення суду відповідачем було поновлено виплату пенсії ОСОБА_2 , проте її розмір був суттєво зменшений, що призвело до утворення заборгованості. Окрім викладеного, систематичні протиправні дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призвели до тяжких моральних та душевних страждань позивача, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 35 000грн.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
30.01.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив вказано, що відповідачем протиправно не було проведено перерахунок та виплату пенсії у належному розмірі. Одночасно з цим позивач наголошує щодо невірного тлумачення норм чинного законодавства відповідачем та наполягає на задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18.04.2007 року та отримує пенсію за віком.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 160/3105/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Центральний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, визнано протиправним рішення № 1458-1772/К-02/8-0400/20 від 24.02.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким відмовлено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка постійно проживала до виїзду за кордон за адресою: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання на цей час: АДРЕСА_2 , у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 01.05.2017 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3105/20 набрало законної сили 07.08.2020 року.

Відповідно до протоколу призначення пенсії за рішенням №64 від 19.11.2020 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3105/20 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01.05.2017 року довічно у розмірі 1278,08грн.

Не погоджуючись з розміром перерахованої пенсії, що призначено на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/3105/20 та вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаютьсяЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Згідно до ст. 8 Закону №1058 передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені устатті 36цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Так, матеріалами адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18.04.2007 року та отримує пенсію за віком.

Спірні правовідносини між сторонами виникли після припинення виплати пенсії позивачу та цей спір було вирішено Дніпропетровським окружни адміністративним судом 25 травня 2020 року рішенням у справі № 160/3105/20, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Центральний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено, визнано протиправним рішення № 1458-1772/К-02/8-0400/20 від 24.02.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким відмовлено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка постійно проживала до виїзду за кордон за адресою: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання на цей час: АДРЕСА_2 , у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 01.05.2017 року.

Підставою для звернення до суду щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду у справі № 160/3105/20 стала саме незгода позивача із розміром обчисленої та призначеної пенсії.

З приводу виконання рішення суду у справі № 160/3105/20 до матеріалів справи надано протокол з пенсійної справи ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, та це не заперечується сторонами, що виплату пенсії було поновлено.

При цьому суд зауважує, що предметом розгляду адміністративної справи № 160/3105/20 було порушення права з боку відповідача на отримання пенсії у зв`язку з виїздом на постійне проживання до Ізраїлю та в межах розгляду цієї справи судом не надавалась оцінка стосовно визначення складових та загального розміру пенсії.

Отже, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що фактичне виконання рішення суду відбулось з моменту поновлення виплати призначеної раніше пенсії, про що свідчить протокол за пенсійною справою ОСОБА_1 .

В супровідному листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.05.2021 р. № 17824-13131/М-01/8-0400/21 зазначено про те, що відповідачем на виконання рішення суду винесено рішення про перерахунок пенсії від 01.05.2017 р. та про надіслання вказаного рішення позивачу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду винесено рішення про перерахунок пенсії від 01.05.2017 р.

При цьому, в позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку пенсії.

В спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень реалізував свої владні управлінські функції шляхом винесення рішення, а не вчинення дій, тому належним способом захисту порушеного права є позовні вимоги про скасування рішення.

Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку пенсії.

За таких обставин суд, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук