Справа № 520/10545/22
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

06 лютого 2023 р. № 520/10545/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (, вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил щодо неврахування при розрахунку і виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення виплат здійснених у грудні 2018 року у розмірі 17060,39 грн та у березні 2019 року на загальну суму у розмірі 66823,93 грн., протиправними;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення з урахуванням виплат здійснених у грудні 2018 року у розмірі 17060,39 грн та у березні 2019 року на загальну суму у розмірі 66823,93 грн;

- визнати дії Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил щодо неврахування при розрахунку і виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення премій виплачених у березні 2019 року у розмірі 1424,40 грн, у серпні 2019 року у розмірі 3191,85 грн, у листопаді 2019 року у розмірі 13195,8 грн., протиправними;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення з урахуванням премій виплачених у березні 2019 року у розмірі 1424,40 грн, у серпні 2019 року у розмірі 3191,85 грн, у листопаді 2019 року у розмірі 13195,8 грн.;

- визнати дії Спеціалізованої прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, щодо неврахування при розрахунку і виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення 30 днів невикористаної основної щорічної відпустки, протиправними;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року в редакції яка діяла на день його звільнення з урахуванням неврахованих раніше 30 днів невикористаної основної щорічної відпустки.

В обґрунтування позову зазначив, що при звільненні з військової служби, позивач у день звільнення нерозрахований у повному обсязі. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву наголосив на тому, що під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року по справі №520/24995/21 відповідачем застосовано вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин. У зв`язку з тим, що позивача звільнено 26.12.2019 року обчисленню підлягають виплати за попередні 12 місяців з грудня 2018 року по листопад 2019 року включно. Щодо премій, представник відповідача наголосив на тому, що премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають, згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Виходячи із наведеного, лише премії того місяця, в якому вони нараховані включаються в зарплату, а всі інші виплати мають враховуватися в тих місяцях, за які їх розраховано. Відповідно до наказів Генеральної прокуратури України, у серпні та у листопаді 2019 року за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків та з нагоди свята, поряд із щомісячною премією, були виплачені разові грошові премії. Виплата вказаних премій не мала систематичного характеру, у зв`язку із чим не була включена до розрахунку середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористані відпустки. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.08.2003 року проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

З червня 2004 року по 26 грудня 2019 року позивач безперервно проходив службу в органах прокуратури України на посадах помічника військового прокурора Харківського гарнізону, прокурора відділу нагляду за додержанням законів у військових формуваннях військової прокуратури Центрального регіону України, заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону, прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону, прокурора відділу військової прокуратури сил антитерористичної операції, прокурора відділу військової прокуратури об`єднаних сил.

З 26.12.2019 року наказом військового прокурора об`єднаних сил №759к від 19.12.2019 року позивача звільнено з посади прокурора відділу роботи з кадрами військової прокуратури об`єднаних сил, виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, усіх видів забезпечення та направлено особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою прийняття такого рішення був наказ Міністра оборони України від 13.12.2019 року №709, яким відповідно до пункту 18 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19.09.2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури" та пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Разом з тим, при звільненні з військової служби, як вважає позивач, у день звільнення

він нерозрахований у повному обсязі. Зокрема при звільненні з військової служби, відповідачем при розрахунку грошової компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки безпідставно не враховано 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у зв`язку із чим грошову компенсацію за вказані дні відповідачем взагалі не нараховано та не виплачено; грошову компенсацію за 140 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, яку виплачено при звільненні обчислено без урахування Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі Порядок №100) чим безпідставно зменшено її розмір.

Позивач з метою захисту порушеного права, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року по справі №520/24995/21, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (ідентифікаційний , вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333), яка полягає у ненарахуванні і невиплаті належної ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) здійснити повторний розрахунок грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, та здійснити виплату з урахуванням отриманих сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Однак, позивач все одно вважає, що його права порушені та не всі належні йому грошові суми були нараховані та виплачені.

Не погоджуючись із діями суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до Харківського окружного суду за захистом своїх прав.

По суті спірних вимог суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019 систему прокуратури України становили зокрема військові прокуратури. До військових прокуратур належали Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019, військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керувались Законом України "Про прокуратуру" і проходили військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України. Тобто, останні мали статус військовослужбовців.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 01.01.2019, на військовослужбовців військової прокуратури поширювались усі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

На виконання законодавчих змін до системи побудови органів прокуратури України, що виявились в прийнятті 19.09.2019 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (змін до зокрема Закону України "Про прокуратуру"), в органах прокуратури України визначено ліквідувати ланку органів військової прокуратури, в зв`язку з чим розпочався процес звільнення військовослужбовців військової прокуратури як з військової служби так і з прокурорсько-слідчих посад.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. ст. 1, 1-2, 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Статтями 21, 43 Конституції України передбачено, що кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу і право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

На підставі п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям - жінкам, які мають дітей.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Аналогічні норми містяться й у пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018.

Таким чином, аналіз викладених правових норм свідчить, що звільнена особа з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини, установи має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням та має право на отримання грошової компенсації за всі дні невикористаних відпусток.

Загальна тривалість щорічних відпусток військовослужбовців визначена ст. 10- 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, зокрема, тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Поряд з цим, ст. 82 Закону України "Про прокуратуру" унормовано, що прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Судовим розглядом встановлено, що предметом спору у даній справі є не застосування відповідачем до ОСОБА_1 при обрахунку компенсації за невикористану відпустку постанови КМУ №100 від 08.02.1995.

Суд зазначає, що за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 року по справі №520/24995/21, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (ідентифікаційний , вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333), яка полягає у ненарахуванні і невиплаті належної ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) грошової компенсації за невикористанні відпуски із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333, ) здійснити повторний розрахунок грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, та здійснити виплату з урахуванням отриманих сум.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, та відповідачем на виконання рішення суду було проведено повторний розрахунок грошової компенсації за дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Порядку №100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У зв`язку з тим, що позивача звільнено 26.12.2019 обчисленню підлягають виплати за попередні 12 місяців з грудня 2018 року по листопад 2019 року включно.

Разом з тим, суд наголошує, позивач надаючи правову оцінку діям відповідача не звертає увагу на вимоги пункту 3 розділу 3 Порядку №100 (в редакції від 07.08.2015), яким передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плат за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Таким чином, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають, згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Виходячи із наведеного, лише премії того місяця, в якому вони нараховані включаються в зарплату, а всі інші виплати мають враховуватись в тих місяцях, за які їх розраховано.

У той же час, відповідно підпункту б пункту 4 цього Порядку (в редакції від 07.08.2015), при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження, згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, тощо), тобто ті виплати, які мають разових характер.

Відповідно наказів Генеральної прокуратури України, у серпні та у листопаді 2019 року за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків та з нагоди свята (Дня Незалежності України та Дня працівників прокуратури України, відповідно), поряд із щомісячною премією, були виплачені разові грошові премії. Виплата вказаних премій не мала систематичного характеру, у зв`язку із чим не була включена до розрахунку середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористані відпустки.

Суд наголошує, що при звільненні у грудні 2019 року ОСОБА_1 виплачена компенсація невикористаної відпустки відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/24995/21.

Крім того, позивач зазначає що у неправильний обрахунок вислуги років привів до недоотримання компенсації за 30 днів невикористаних відпусток.

З цього приводу, суд погоджується із твердженням відповідача та наголошує, що згідно ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Поняття вислуги в календарному обчисленні можливо тлумачити виключно з прив`язкою до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, відповідно до вказаного Закону, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"- "д", "ж" ст. 1-2 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року та на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.

Крім того, до календарної вислуги років зараховуються періоди, зазначені у статті 17 цього Закону та в постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей", а саме:

а) військова служба;

ж) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, як працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають ні військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Службі безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Таким чином, оскільки законом не визначено як саме рахується вислуга років у календарному обчисленні для визначення тривалості основної відпустки військовослужбовця, необхідно виходити з положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 останній проходив військову службу з 01.08.2003 по 14.08.2012 та з 03.02.2015 по 26.12.2019, ще складає 16 років 4 місяці 25 днів календарної вислуги. Крім того, ОСОБА_1 працював на прокурорських посадах у період з 15.08.2012 по 02.02.2015 однак військовослужбовцем не був, тому вказаний період не підлягав зарахуванню до календарної вислуги років, яка впливає на надання останньому щорічної основної відпустки як військовослужбовцю.

Крім того, позивач вважає, що у 2015 році мав право на 35 днів відпустки, проте, частиною 1 ст. 101 Закону України "Про військовий обов`язок військову службу" передбачено, що зокрема, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основ відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданні грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки д військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - календарних днів.

Разом з тим, частиною 2 вказаної статті зазначено, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової службі: та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

Відповідно до витягу із послужного списку позивача, який ним додано до позову вбачається, що позивач почав проходити військову службу з 03.02.2015 року.

В силу вищезгаданих приписів Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щорічна основна відпустка позивача у році початку військової служби повинна обчислюватись за повні місяці служби у 2015 році. Тобто з березня 2015 року по грудень 2015 року.

У 2015 році позивач мав право на щорічну основну відпустку у кількості 29 днів: 35 днів (кількість відпусток за повний календарний рік) /12 (кількість місяців у календарному році) = 2,9 дня (за один місяць служби). 2,9 дня * 10 (повні місяці служби позивача у 2015 році) = 29 днів відпустки.

Разом з тим, відповідно до довідки про кількість невикористаних днів відпусток (додаток до позову) позивач у 2015 році використав 25 днів відпустки.

А тому, у залишку невикористаних відпусток за 2015 рік залишається 4 дні а не 10, як зазначає позивач.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем належним чином обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами правомірність дій, то суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (, вул. Маяковського, буд. 21, м. Краматорськ, Донецька область, 84333) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2023 року.

Суддя Н.А. Полях