Справа № 380/22293/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 380/22293/21

адміністративне провадження № К/990/2102/23

Cуддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді: Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цвікілевича Мирослава Степановича

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року

у справі №380/22293/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в частині розгляду на засіданні 13 вересня 2021 року шостого питання порядку денного про включення її до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 11 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" від 13 вересня 2021 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків Львівської обласної прокуратури № 2329-к від 23 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити її на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області або на іншій рівнозначній посаді з дати звільнення;

- стягнути з Львівської обласної прокуратури на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 11 "Про неуспішне проходження прокурором атестації" від 13 вересня 2021 року.

Визнано протиправним і скасовано наказ виконувача обов`язків Львівської обласної прокуратури № 2329-к від 23 жовтня 2021 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області з 29 жовтня 2021 року.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу на суму 40 553 грн 10 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць на суму 8303 грн 73 коп. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів допущено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Львівської обласної прокуратури задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року в адміністративній справі № 380/22293/21 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, представник позивача звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цвікілевича Мирослава Степановича повернуто скаржнику.

17 січня 2023 року касаційна скарга скаржника повторно надійшла до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- пункту 9 розділу ІІ Закону №113-ІХ - щодо застосування до спірних правовідносин правил складання і визначення результатів іспиту на загальні здібності, передбачених Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 у взаємозв`язку з п.7 розділу І, пункту 2 розділу V цього Порядку;

- пункту16 розділу ІІ Закону №113-ІХ - у контексті правової оцінки і тлумачення правомірності визначення кадровою комісією результатів складання іспиту на загальні здібності з врахуванням особливостей ситуації, яка виникла у зв`язку з проходженням атестації позивачем, а саме наявності процедурного рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту та в подальшому прийняття рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації, ухваленого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (не зважаючи на чинність попереднього рішення кадрової комісії протилежного змісту, яке залишилось невиконаним);

- пункту 17 розділу ІІ Закону №113-ІХ - у контексті підставності і правомірності ухвалення кадровою комісією за результатами атестації прокурора рішення про неуспішне проходження атестації у випадку наявності особливостей оцінювання результату іспиту позивача;

- пункту 7 розділу І Порядку № 221 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) щодо призначення нового часу (дати) складення відповідного іспиту для прокурора виключно у випадку, якщо його попереднє проходження не відбулося з причин, незалежних від членів комісії та прокурора.

При цьому, у тексті касаційної скарги скаржник вказує, що Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а викладено правову позицію щодо питання застосування вказаних норм права, однак такі висновки не можуть бути застосовані до вказаної справи.

Разом з тим, суд касаційної інстанції повторно звертає увагу скаржника, що Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а викладено правову позицію саме щодо питання застосування вказаних скаржником норм права.

Відтак, зазначене свідчить, що скаржник просить сформувати висновок щодо застосування норм права по правовідносинам, стосовно яких вже наявний висновок Верховного Суду у справі №600/6322/21-а.

Тобто, в першому випадку скаржник посилається на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, та зазначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах - відсутній, у іншому випадку зазначає, що наявний висновок Верховного Суду щодо вказаних норм права, проте який є не застосовним щодо цієї справи.

Але такі підстави є взаємовиключними, та не можуть вважатись судом належним обгрунтуванням підстав касаційного оскарження.

Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з тим, зміст касаційної скарги зводиться до незгоди позивача із оскаржуваною постановою та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цвікілевича Мирослава Степановича на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №380/22293/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська