Справа № 607/11954/22
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/11954/22 пров. № А/857/18557/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року, головуючий суддя Ромазан В.В., ухвалене у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУНП в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №721601 від 22 липня 2022 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що диспозиція статті 183 КУпАП передбачає суб`єктивну сторону правопорушення, яка характеризується наявність прямого умислу. Вважав, що відповідач, не перевірив та не надав обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на лінію 102, не пересвідчився про причину телефонного дзвінка, тобто не вивчив фактичні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено; постанову ЕГА №721601 по справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2022 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. скасовано; адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП провадженням закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУНП в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції, зателефонувавши на лінію «102», чим порушив вимоги ст. 183 КУпАП, у зв`язку із чим на ОСОБА_2 складено постанову серії ЕГА №721601 від 22.07.2022 року згідно якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Долучений ГУНП в Тернопільській області в якості доказу диск з аудіо записом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи та на якому зафіксовано факт звернення позивача на лінію 102. Зазначив, що на номер 102 особи звертаються лише в ситуаціях, коли необхідна невідкладна допомога працівників поліції, або ж коли щодо особи вчинено кримінальне правопорушення. Проте, у позовній заяві позивач вказував, що зателефонував на лінію 102 задля власної безпеки, та як він очікував непередбачувану та неприємну для себе ситуацію. Також, під час винесення постанови позивач не висловлював скарг.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №721601 від 22.07.2022 року, громадянин ОСОБА_1 22.07.2022 року в АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме працівників поліції, чим вчинив правопорушення передбачене ст.183 КУпАП.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не додано доказів, які б підтверджували дотримання процедури винесення спірної постанови працівником поліції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Як встановлено статті 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження правомірності оскарженої постанови відповідачем надано аудіозапис телефонного дзвінка на лінію «102» та відеозаписи з місця події.

Так, із наданого аудіозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався на лінію «102» та повідомив, що особи, які перебувають на належній йому території по АДРЕСА_1 погрожують йому фізичною розправою.

Із нагрудних камер працівників поліції, виїздом на місце події було встановлено присутність на території належного позивачу нежитлового приміщення по вказаній адресі осіб, які здійснювали оренду приміщень гаражу та які зі слів позивача не здійснили із ним повного розрахунку за минулі місяці.

Так, із вказаних відеозаписів видно, що дійсно між позивачем та вказаними особами відбувався словесний конфлікт.

Тобто інформація яка була повідомлена позивачем на скорочений номер «102» підтвердилась в ході приїзду працівників патрульної поліції.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта про те, що на номер «102» особи звертаються лише в ситуаціях, коли необхідна невідкладна допомога працівників поліції, або ж коли щодо особи вчинено кримінальне правопорушення, оскільки до повноважень Поліції входить, зокрема, реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Крім цього, відповідно до п. 2 Розділу ІV Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України, отримавши телефоном повідомлення про правопорушення або подію (електронне повідомлення про правопорушення або подію через систему ІПНП), оперативний черговий ТВП зобов`язаний, зокрема, за погодженням з диспетчером направити на місце вчинення правопорушення або події наряд поліції, окремих працівників, а у разі вчинення кримінального правопорушення СОГ.

Таким чином, отримавши повідомлення про події на лінію «102» відповідач на власний розсуд приймає рішення про необхідність направлення наряд поліції на місце події.

Аналізуючи наведене вище, оскільки інформація, повідомлена позивачем на лінію «102», в ході виїзду наряду поліції підтвердилась, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення щодо завідомо неправдивого виклику поліції, а відповідач в межах своїх повноважень виконував покладені на нього обов`язки щодо реагування на таке повідомлення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суть адміністративного правопорушення, що передбачена ст. 183 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на фактичних даних, що в сукупності є підставою для скасування оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року у справі №607/11954/22 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 06.02.2023 року.