Справа № 140/5117/22
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 140/5117/22 пров. № А/857/15771/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Андрусенко О.О. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Промлит» (далі ТзОВ «Завод «Промлит», Товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2022.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТзОВ «Завод «Промлит» у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ТзОВ порушено законодавчо-встановлені терміни розрахунків в іноземній валюті по експортній операції, що здійснена 29.12.2020 по контракту №0826-1 від 26.08.2020 з ОАО «Красносельскстройматериалы» в сумі 31998,75 євро. Зазначає, що підставою для зупинення строків, передбачених статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», є факт прийняття до розряду судом, міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісіє при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з неризедента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати за порушення відповідних строків рішення суду про задоволення позову. Зазначає, що оскільки 08.09.2021 ТзОВ звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою про стягнення з ОАО «Красносельскстройматериалы» суми заборгованості по контракту №0826-1 від 26.08.2020, ухвалою судді Господарського суду Волинської області прийнято позовні матеріали до провадження №903/687/21, а згідно ухвали суду від 05.04.2022 провадження у справі №903/687/21 за позовом закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України, тому вважає, що виконання за контрактом від 26.08.2020 №0826-1 відбулося поза межами судового спору без будь-яких судових рішень щодо стягнення.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного

З матеріалів справи видно, що відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78 статті ПК України на підставі наказу ГУ ДПС №697-п від 07.06.2022 посадовою особою ГУ ДПС було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Завод «Промлит» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.

За результатами перевірки складено акт №2174/07-12/33273933 від 17.06.2022, яким встановлено порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018 (далі Закон №2473-VIII) та п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) №5 від 02.01.2019 (далі Положення №5), ТзОВ «Завод «Промлит» порушено законодавчо-встановлені терміни розрахунків в іноземній валюті по експортній операції, яка здійснена 29.12.2020 по контракту №0826-1 від 26.08.2020 з ОАО «Красносельскстройматериалы» в сумі 31998,75 євро.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС сформувало податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2022, яким ТзОВ «Завод «Промлит» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення валютного законодавства у сумі 165789,90 грн.

Вважаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення протиправним, Товариство звернулося до адміністративного суду з вимогою про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що кошти від нерезидента ОАО «Красносельскстройматериалы» по контракту №0826-1 від 26.08.2020 у сумі 31998,75 євро надійшли на рахунок ТзОВ «Завод «Промлит» 22.02.2022, тобто такі грошові кошти були зараховані на рахунок позивача під час судового розгляду справи №903/687/21 та до винесення Господарським судом Волинської області ухвали від 05.04.2022 про закриття провадження у такій справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ врегульовано Законом №2473-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), який встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Відповідно до преамбули Закону №2473-VIII, цей Закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Згідно ч.1 ст.13 Закону №2473-VIII, НБУ має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Частиною другою статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що у разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених НБУ. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (ч.5 ст.13 Закону №2473-VIII).

У разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених НБУ. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Постановою Правління НБУ №5 від 02.01.2019, яка набрала чинності з дня введення в дію Закону №2473-VIII, було затверджено Положення №5, пунктом 21 якого передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (ч.5 ст.13 Закону №2473-VIII).

Частиною сьомою статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Згідно ч.8 ст.13 Закону №2473-VIII, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

З матеріалів справи видно, що згідно акту перевірки №2174/07-12/33273933 від 17.06.2022, ТзОВ «Завод «Промлит» з ОАО «Красносельскстройматериалы» (231911, Гродненская область, Волковысский район, ул. Победы, 5) було укладено експортний контракт №0826-1 від 26.08.2020, предметом якого є вироби з чорних металів в асортименті, загальна вартість контракту 31998,75 євро. Предмет контракту : вироби з чорних металів в асортименті. Умови поставки : DAP - Красносельский. Валюта контракту - євро. Загальна вартість контракту 31998,75 євро. Умови оплати : відстрочка платежу 20 днів з моменту поступлення товару на склад покупця.

На виконання умов даного договору згідно ВМД №12696 від 29.12.2020 на адресу ОАО «Красносельскстройматериалы» були експортовані вироби з чорних металів в асортименті, загальною вартістю 31998,75 євро (1108622,29 грн).

Граничний термін погашення дебіторської заборгованості в сумі 31998,75 євро - 28.12.2021 (дата оформлення експортної митної декларації 29.12.2020 + 365 днів).

Кошти від нерезидента ОАО «Красносельскстройматериалы» надійшли на рахунок ТзОВ «Завод «Промлит» на загальну суму 31998,75 євро (1033198,04 грн) з порушенням встановлених законодавством термінів розрахунків, а саме 22.02.2022.

08.09.2021 ТзОВ «Завод «Промлит» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою про стягнення з ОАО «Красносельскстройматериалы» суми заборгованості по контракту №0826-1 від 26.08.2020. Суддя Господарського суду Волинської області прийняв позовні матеріали до провадження за №9/903/687/21.

Станом на 08.06.2022 протермінована дебіторська заборгованість з ОАО «Красносельскстройматериалы» по контракту №0826-1 від 26.08.2020 відсутня.

Таким чином, перевіркою було встановлено порушення ТзОВ «Завод «Промлит» законодавчо-встановлених термінів розрахунків в іноземній валюті по експортній операції, яка була здійснена 29.12.2020 по контракту №0826-1 від 26.08.2020 з ОАО «Красносельскстройматериалы» в сумі 31998,75 євро.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з невиконанням нерезидентом ОАО «Красносельскстройматериалы» своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленої продукції, ТзОВ «Завод «Промлит» звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з ОАО «Красносельскстройматериалы» 41370,99 євро згідно контракту №0526 від 26.05.2020 з яких : основної заборгованості в сумі 36346 євро, 5024,99 євро пені, а також 34043,47 євро згідно контракту №0826-1 від 26.08.2020, з яких : основної заборгованості в сумі 31998,75 євро та 2044,72 євро пені, а всього 75414,46 євро, що за курсом НБУ станом на 19.08.2021 (момент сплати судового збору) становить 2355789,36 грн (справа №903/687/21)

Ухвалою судді Господарського суду Волинської області від 08.09.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №903/687/21.

Таким чином, ТзОВ «Завод «Промлит» до настання визначеного Законом граничного строку розрахунків за операцією з експорту товарів, тобто до 28.12.2021 (дата оформлення експортної митної декларації 29.12.2020 + 365 днів), звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з нерезидента ОАО «Красносельскстройматериалы» заборгованості в сумі 34043,47 євро згідно контракту №0826-1 від 26.08.2020, з яких : основної заборгованості в сумі 31998,75 євро та 2044,72 євро пені.

У подальшому, в зв`язку з відмовою позивача від позову, ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.04.2022 по справі №903/687/21 провадження по справі за позовом ТзОВ «Завод «Промлит» до ОАО «Красносельскстройматериалы» було закрито.

З огляду на вищевикладене слідує, що після пред`явлення позову позивачем до суду (справа №903/687/21) ОАО «Красносельскстройматериалы» сплачено основну заборгованість 31998,75 євро згідно контракту №0826-1 від 26.08.2020.

При цьому, актом перевірки №2174/07-12/33273933 від 17.06.2022 підтверджено ту обставину, що кошти від нерезидента ОАО «Красносельскстройматериалы» надійшли на рахунок ТзОВ «Завод «Промлит» на загальну суму 31998,75 євро - 22.02.2022.

Колегія суддів зазначає, що аналіз частини сьомої статті 13 Закону №2473-VIII свідчить про те, що підставою для несплати пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів є рішення суду про задоволення позову.

При цьому, аналогічні наслідки мають наставати і у разі, коли провадження у справі припиняється (закривається) за заявою резидента про відмову від позову у зв`язку із тим, що нерезидент виконав зобов`язання за контрактом після подання позовної заяви до суду.

Наведений вище висновок підтверджується абз.3 ч.7 ст.13 Закону №2473-VIII, яким передбачено, що пеня за порушення граничного строку розрахунків нараховується лише у разі ухвалення судом рішення про закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції у даному випадку, кошти від нерезидента ОАО «Красносельскстройматериалы» по контракту №0826-1 від 26.08.2020 в сумі 31998,75 євро надійшли на рахунок ТзОВ «Завод «Промлит» 22.02.2022, тобто такі грошові кошти були зараховані на рахунок позивача під час судового розгляду справи №903/687/21 та до винесення Господарським судом Волинської області ухвали від 05.04.2022 про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року по справі №140/5117/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук