Справа № 200/4553/22
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06.02.2023 Єдиний унікальний номер 200/4553/22
Провадження № 2-а/205/34/23
У Х В А Л А

06 лютого 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Свистуна Г.Г.,

в ході розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білогуров Олександр Валерійович, до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю представника позивача адвоката Білогурова О.В.,

за участю представника відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гетьманенко О.П.,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білогуров О.В., звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якій просить:

визнати протокол «догляду» від 30.07.2022 року складений дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП № 4 Краматорського РУП ГУ НП В Донецькій області Царицинським І.А. незаконним;

визнати дії працівників поліції ВП № 4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області відносно вилучення у ОСОБА_1 алкогольних напоїв, згідно квитанцією № 9725 від 30.07.2022 року протиправними;

зобов`язати працівників поліції ВП № 4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області повернути вилучені алкогольні напої ОСОБА_1 згідно квитанції № 9725 від 30.07.2022 року протиправними.

Стягнути з ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1012 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень, моральне відшкодування у розмірі 10 000 гривень.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача адвокат Білогуров О.В. зазначає, що ним здійснюється надання правової допомоги ОСОБА_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000752 від 30.07.2022, досудове розслідування, яке розслідується слідчими ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. При вивченні матеріалів даного кримінального провадження, ним встановлено ознаки вчинення 30.07.2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, з боку співробітників ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області. Так 30.07.2022 року приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » при виїзді із м. Слов`янська в напрямку м. Миколаївка Краматорського району Донецькій області на мікроавтобусі Volksvagen Transporter, державний номер НОМЕР_1 , із вантажем алкогольної продукції, що належала та була придбана для власних потреб. В цей же день дільничним інспектором поліції сектору превенції ВП №4 Краматорського ГУНП в Донецькій області Царицинським І.А., із посилання на адміністративне провадження, на ст.ст. 264,265 КУпАП, було вилучено майно ОСОБА_1 у вигляді алкогольних напоїв, про що було складено протокол «догляду», який процесуальним законом не передбачений, та вилучено алкогольні напої за квитанцією № 9725 від 30.07.2022 року. Адміністративний протокол щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не складався.

При вилученні цієї продукції поліцейські повинні посилатися на норми саме процесуальних документів, якими законодавчо врегульовано порядок вилучення майна громадян, а саме це повинно відбуватися на підставі Кримінального процесуального кодексу України, або Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Фактично, працівники поліції ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області своїми навмисними діями у вигляді процесуального не оформлення і не надання статусу вилученій алкогольній продукції у кримінальному провадженні №0000752, та не складання відносно ОСОБА_1 адміністративного матеріалу, перевищили свої власні повноваження, оскільки незаконно вилучили та тривалий строк тримають у себе власність останньої без наявності будь-якого процесуального статусу цієї власності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року адміністративну справу № 200/4553/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Суддя, приймаючи до уваги обґрунтування позовної заяви, а також підстави складання спірного протоколу від 30.07.2022 року, зокрема, посилання представником позивача в обґрунтування позовних вимог на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, так само як і працівники поліції під час його складання на норми означеного Кодексу, дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги, предметно підсудні місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Відповідно до ст. 30 Кодексу України про адміністративне судочинство спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Не допускаючи спори між адміністративними судами щодо підсудності, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Костромітіної О.О. від 21 листопада 2022 року, відкрито провадження по справі.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду протягом судового розгляду даної адміністративної справи, адвокат Білогуров О.В. зазначив, що доля, вилученого у ОСОБА_2 майна, ані у кримінальному провадженні №0000752 від 30.07.2022, ані в адміністративному провадженні не була вирішена. На теперішній час обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000752 від 30.07.2022 за ч.1 ст. 369 КК України відносно ОСОБА_1 за нібито пропонування останньою неправомірної вигоди працівникам поліції спрямований до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, процесуальне рішення не прийнято. Крім того зазначив, що на теперішній час Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000824 від 01.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 370 КК України за фактом провокації підкупу з боку працівників поліції.

У судовому засіданні адвокат Білогуров О.В., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , повністю підтримав зміст позову та надав пояснення аналогічні змісту позову. Також суду пояснив, що вищезазначений протокол «догляду» від 30.07.2022 року не має законної сили, оскільки не був складений, а ні в адміністративному, а ні в кримінальному провадженні. Відповідно працівник поліції незаконно вилучив у ОСОБА_1 її майно.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гетьманенко О.П. надала відзив на адміністративний позов, в якому зазначила, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки працівники поліції діяли в межах своєї компетенції, відповідно до Конституції України, законів України «Про національну поліцію України» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Не погоджується з думкою позивача, що алкогольні напої вилучені в неї незаконно, оскільки розпорядженням начальника штабу першого заступника Командувача об`єднаних сил від 25.03.2022 № 62 на території Донецької області на період дії воєнного стану торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі заборонено. Розпорядженням начальника штабу - першого заступника Командувача об`єднаних сил від 17.05.2022 № Р-386 внесено зміни до розпорядження від 25.03.2022 № 62 та заборонено та території Донецької області ввезення та торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі.

На час дії воєнного стану поліція, відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію України», діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Здійснюючи свої повноваження, Національна поліція на період воєнного стану, також, разом із військовим формуванням, які утворені відповідно до закону, залучається до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно із призначенням та специфікою діяльності. Отже, поліцейський діяв в межах повноважень та в у спосіб, що визначений Конституцією України, ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 8 Закону України, і не порушував прав позивачки, щодо вилучення у неї спиртних напоїв. Таке вилучення здійснювалось не у зв`язку з притягненням до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а є тимчасовим обмеженням конституційних прав на час дії воєнного стану.

У судовому засіданні представник відповідача повністю підтримала зміст відзиву та надала пояснення аналогічні змісту відзиву.

В подальшому, протягом судового розгляду даної адміністративної справи представник відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гетьманенко О.П. надала до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до змісту відповіді на відзив, а також наданих доказів вбачається, що 17.11.2022 року за заявою ОСОБА_1 . Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську внесено відомості до ЄРДР № 0001182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) щодо незаконного вилучення працівниками поліції 30.07.2022 року у ОСОБА_1 її власності - алкогольних напоїв. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, рішення не прийнято. Таким чином, з наведеного вбачається, що у цій справі предметом спору є перевищення службових повноважень, виражених у вилучені у позивачки алкогольних напоїв. Про вказане представник позивача наполягав під час судового засідання 02.02.2023. Однак, надання оцінки щодо наявності або відсутності перевищення посадовою особою службових повноважень виходить за межі предметної юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства. Посилаючись на п.1 ч.1 ст.238 КАС України, просила закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення клопотання про закриття провадження, посилаючись на те, що кримінальне провадження відносно поліцейських не стосується вирішення питання щодо порушення її конституційних прав. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно положень ч.ч. 1-2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм слідує, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Предметом спору у цій справі є протиправна, на думку позивачки, поведінка працівника поліції щодо незаконного вилучення її майна-алкогольних напоїв, що стало підставою внесення Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську 17.11.2022 року за заявою ОСОБА_1 відомостей до ЄРДР № 0001182 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу), щодо незаконного вилучення працівниками поліції 30.07.2022 року у ОСОБА_1 її власності-алкогольних напоїв.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 2 цього Кодексу визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено у параграфі 1 глави 26 КПК України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

У Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб`єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві. Крім того, імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинст ва.

Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Порядок повернення незаконно вилученого майна регулюється Розділом 11 КПК Заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до якого слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У межах спірних правовідносин позивач і відповідач фактично діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, а відтак спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вимоги позивачки пов`язані не з управлінською діяльністю відповідача, а з діями та прийняттям рішення, порядок вчинення яких визначений кримінальним процесуальним законодавством України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 року у справі № 336/5519/18 оскарження процесуальних рішень органів досудового розслідування є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи у кримінальному провадженні.

При цьому, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23.01.2019 року №802/1335/17, від 13.11.2019 року №420/516/19, в яких зазначено, що з`ясування законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, яке не припинено, судом адміністративної юрисдикції може призвести до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду кримінальної справи по суті.

Судом встановлено, що на теперішній час здійснюється досудове розслідування за фактом незаконного вилучення майна позивача працівниками поліції, і позивач має права, передбачені КПК України, звернутися до слідчого судді за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначений спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами КПК України, внаслідок чого відхиляє позицію позивача щодо відсутності підстав для закриття провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі № 200/4553/22 за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Білогуров Олександр Валерійович, до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.О. Костромітіна