Справа № 460/20464/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/20464/22 пров. № А/857/17290/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника відповідача Мовчун А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року (ухвалене головуючим суддею Поліщук О.В. о 13 год. 19 хв. у м. Рівне, повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року) у справі № 460/20464/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади про визнання дій протиправними, визнання протиправним пункту протоколу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив

визнати протиправними дії Рівненської міської ради щодо ненадання пільгового проїзду під час воєнного стану;

визнати протиправним та нечинним протокол № 5 від 05.04.2022 Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівненської міської територіальної громади, в частині здійснення пільгового перевезення пасажирів громадським міським транспортом на час дії воєнного стану з 10:00 години до закінчення руху.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він є постраждалою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на компенсації та пільги громадянам віднесеним до категорії 1, що передбачені Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 29.02.1992. Однак, Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, протоколом № 5 від 05.04.2022, в частині здійснення пільгового перевезення пасажирів громадським міським транспортом скасувала передбачене законом пільгове перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину, що є абсолютно незаконним, суперечить ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 22 Конституції України, звужує зміст та обсяг прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.10.2022 визнано протиправним і нечинним п. 2 протоколу № 29 від 07.12.2021 оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного в частині здійснення безоплатного перевезення міським транспортом загального користування пільгових категорій громадян у попередньо встановлених межах лише з 10:00 до 00:00. Визнано протиправним і нечинним п. 4 протоколу № 5 від 05.04.2022 оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, яким вирішено здійснювати безоплатне перевезення міським транспортом загального користування пільгових категорій громадян у попередньо встановлених межах лише з 10:00. Зобов`язано Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому був або мав бути офіційно оприлюднений нормативно-правовий акт, невідкладно, після набрання рішенням законної сили. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що метою створення місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій є забезпечення координації діяльності органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них. Комісія відповідно до покладених на неї завдань, у режимі надзвичайної ситуації, забезпечує здійснення заходів щодо соціального захисту населення. У свою чергу, комісія не має повноважень, під видом обмежувальних протиепідемічних заходів, приймати нормативно-правові акти, якими зупиняти або обмежувати пільги громадян, встановлені законами України, оскільки це є порушенням гарантованого Конституцією України права на їх соціальний захист.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що спірне рішення прийнято Комісією з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівненської міської територіальної громади з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-IX та постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, явку уповноваженої особи не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 року, № 63, ст. 2029).

На засіданні Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, яке відбулося 07.12.2021, прийнято рішення, оформлене протоколом від 07.12.2021 № 29, зокрема, пунктом 2 якого, вирішено з урахуванням встановлених обмежень в перевезенні пасажирів громадським автомобільним та електротранспортом у кількості не більше, ніж місць для сидіння на 50 відсотків місць для стояння, з метою забезпечення безперебійної роботи персоналу об`єктів критичної інфраструктури, установ та організацій міста, уникнення поширення вірусу серед уразливих категорій населення, дозволити: здійснювати безоплатне перевезення міським транспортом загального користування пільгових категорій громадян у попередньо встановлених межах лише з 10:00 до 00:00 години, крім:

1) ветеранів війни, учасників бойових дій, осіб з інвалідністю внаслідок війни;

2) членів сім`ї загиблого учасника АТО, ООС;

3) дітей з багатодітних сімей, дітей-сиріт, дітей з інвалідністю (особи, які їх супроводжують), дітей закладів «Пагінець» та «Особлива дитина» (особи, які їх супроводжують);

4) людей з інвалідністю І (особи, які їх супроводжують), ІІ групи (а.с. 35-42).

В подальшому, на засіданні Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, яке відбулося 05 квітня 2022 року, прийнято рішення, оформлене протоколом від 05.04.2022 № 5, зокрема, пунктом 4 якого, вирішено здійснювати безоплатне перевезення міським транспортом загального користування пільгових категорій громадян у попередньо встановлених межах лише з 10:00 (а.с. 19-23).

Вважаючи, що спірне рішення є протиправним, позивач звернувся до суду відповідними позовними вимогами.

Оскільки учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, то в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до п.15 ч. 1 ст. 20 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1 (п. 1 ст. 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: безплатне користування всіма видами міського та приміського транспорту (крім таксі, в яких число посадочних місць для пасажирів не більше 9) на території України за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон № 280) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно ст. 25 Закону № 280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. а) ст. 30 Закону № 280 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: 1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; 10-1) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду; 10-2) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів; 12) залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про транспорт» № 232/94-ВР державне управління в галузі транспорту має забезпечувати, зокрема, своєчасне, повне та якісне задоволення потреб населення і суспільного виробництва в перевезеннях; захист прав громадян під час їх транспортного обслуговування; безпечне функціонування транспорту.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III) органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2344-III забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону № 2344-III послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства є соціально значущими послугами автомобільного транспорту.

Частиною 1 ст. 31 Закону №2344-III передбачено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Послуги пасажирського автомобільного транспорту регламентовані ст. 35 Закону № 2344-III, відповідно до якої послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні. Автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень. Перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування може здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Відповідно до ст. 37 Закону № 2344-III пільгові перевезення пасажирів автомобільним транспортом - пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила №176), які визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг, автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Розділом VI цих Правил №176 передбачені права і обов`язки учасників транспортного процесу.

Відповідно до пунктів 145, 148, 158, 160 Правил №176 перевізник зобов`язаний, зокрема, здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд. Водій автобуса має право не допускати до поїздки пасажирів, які не мають квитків або не пред`являють посвідчення встановленого зразка, що підтверджує право на пільги щодо оплати проїзду, перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, порушують громадський порядок, мають при собі небезпечні вантажі, зокрема легкозаймисті, вибухонебезпечні і такі, що можуть забруднити транспортний засіб чи одяг пасажирів.

Пасажир автобуса зобов`язаний мати при собі квиток на проїзд, квиток (квитанцію) на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення чи довідку, на підставі якої надається пільга, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєструвати електронний квиток.

Виходячи з наведеного, право громадян на пільговий проїзд громадським транспортом передбачено чинним законодавством України, а саме зокрема Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а порядок реалізації такого право визначено постановами Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» та від 05.04.1994 №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування».

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та належить до 1 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.03.2021, а відтак має право на пільговий проїзд в усіх видах міського пасажирського транспорту в місті Рівне.

Разом з цим відповідач прийняв оскаржуване рішення про обмеження перевезення пільгових категорій громадян у відповідні дні та часи, чим фактично обмежив (звузив) право позивача у користуванні міським транспортом.

Колегія суддів поділяє доводи суду першої інстанції, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що органи місцевого самоврядування, їхні виконавчі органи, а також створені ними постійно діючі органи (у тому числі місцева комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій) можуть обмежувати (зупиняти, скасовувати) права та пільги громадян, встановлені законами України та актами Кабінету Міністрів України, як гарантії їхнього соціального захисту, у тому числі в умовах карантину або надзвичайної ситуації.

Також, зі змісту Положення про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської області, затвердженого розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 15.05.2015 № 230 вбачається, що комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської області не наділена повноваженнями щодо прийняття нормативно-правових актів щодо позбавлення/звуження змісту встановлених чинним законодавством пільг, зокрема, наданих Законом № 796-ХІІ.

Відтак, доводи відповідача щодо необхідності прийняття такого рішення з огляду на введення карантину та через збільшення кількості мешканців міста, що захворіли на COVID-19 не є обґрунтованими, оскільки відповідач не може обмежувати осіб з інвалідністю міста у користуванні пільговим проїздом в усіх видах міського пасажирського транспорту.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи рішення щодо обмеження пільгового проїзду, відповідачем не дотримано принципу пропорційності, тобто балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому спірними пунктами 2 та 4, рішень оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади, оформлених протоколами № 29 від 07.12.2021 та № 5 від 05.04.2022, фактично обмежено, гарантоване Законом № 796-XII, право позивача на пільговий проїзд громадським транспортом (звужено обсяг такого права шляхом встановлення на невизначений строк часових рамок дії пільг протягом доби), як особи, що має право на пільги, встановлені цим Законом, тому ці рішення є протиправними та такими, що суперечать Конституції України, гарантіям, змісту і спрямованості діяльності держави, визначеним у Конституції України та не узгоджуються із завданнями та повноваженнями, наданими цьому органу в умовах надзвичайної ситуації.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської міської територіальної громади залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 460/20464/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року