Справа № 640/9249/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 640/9249/20

адміністративне провадження № К/990/35667/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка Кирила Вікторовича, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Голови ліквідаційної комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка Кирила Вікторовича, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ №24/4 від 31 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного управління юстиції в Київській області у зв`язку з ліквідацією державного органу та припинення державної служби, відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити на посаді начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_1 з дня звільнення з посади, тобто з 31 березня 2020 року;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції в Київській області перевести начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 на вакантну рівнозначну посаду Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до категорії "Б" державного службовця 5-го рангу ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу у розмірі 225 700 грн.;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, вихідної допомоги у розмірі 117 344,28 грн., компенсації невикористаної відпустки 27 750,0 грн.;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Київській області судові витрати на правничу правову допомогу у розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Київській області №24/4 від 31 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного управління юстиції в Київській області. Поновлено позивачку на посаді начальника Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції в Київській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 495 782 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн 55 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 05 серпня 2022 року, від 17 серпня 2022 року, від 01 вересня 2022 року, від 27 вересня 2022 року, від 26 жовтня 2022 року та від 28 листопада 2022 року касаційні скарги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернуто скаржнику.

14 грудня 2022 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) усьоме надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

09 січня 2023 року ухвалою Верховного Суду визнано неповажними підстави для поновлення строку та зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обгрунтування вказаної заяви.

Копію вказаної ухвали доставлено скаржнику до електронного кабінету 09 січня 2023 року.

16 січня 2023 року від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, у якій міститься клопотання про поновлення пропущеного строку.

Клопотання обґрунтовано тим, що скаржником було подано касаційні скарги, проте ухвалами Верховного Суду від 05 серпня 2022 року, від 17 серпня 2022 року, від 01 вересня 2022 року, від 27 вересня 2022 року, від 26 жовтня 2022 року та від 28 листопада 2022 року касаційні скарги повернуто скаржнику. При цьому, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) детально описує, з яких причин Судом попередньо подані касаційні скарги було повернуто. Однією з підстав повернення є відсутність повноважень у особи, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, на підписання та подання касаційної скарги.

Разом з тим, скаржник посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 02 липня 2020 року у справі №9901/39/20 щодо питань самопредставництва, та стверджує, що у представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були наявні повноваження на представництво інтересів.

Скаржником також зазначається про помилковість ухвал, якими касаційні скарги повертались у зв`язку з неналежним викладенням підстав касаційного оскарження та неналежним їх обгрунтуванням.

Однак, відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційних скарг не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

При цьому, посилання скаржника на неодноразове повернення Судом касаційних скарг на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, не може вважатися належною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки вказана обставина не належить до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру. Разом з тим, у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність до вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, на підписання та подання у визначений законом порядок.

При цьому, неодноразове повернення саме з такої підстави свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами та зловживання процесуальними правами.

Фактично викладені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження зводяться до тверджень щодо помилковості ухвал Верховного Суду та неприйняття касаційних скарг, які, на думку скаржника, були оформлені належним чином у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Натомість, вищезазначені твердження не є належним обгрунтуванням поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, а неодноразове повернення Верховним Судом касаційної скарги за подібних підстав свідчить про неналежне користування скаржником своїми процесуальними правами та виконання процесуального обов`язку в аспекті форми та змісту касаційної скарги.

Інших підстав, які вплинули на пропущення строку на касаційне оскарження скаржником не наведено.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло 5 місяців, у зв`язку із неналежним обгрунтуванням заяви про поновлення строку, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд прийшов до висновку про визнання неповажними підстав для поновлення строку та відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки наведені підстави для поновлення строку визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 329, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ліквідаційної комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Київській області Прилуцької Марини Олександрівни, начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міненка Кирила Вікторовича, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді О. В. Кашпур

О. Р. Радишевська