Справа № 160/17440/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Планета-2000» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Планета-2000» з позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:
11.01.2022 року позивачем надано на ім`я начальника м/н «Київ-Столичний» лист №11/01-01, переклад листа б/н від 10.01.2022 року від продавця CHEM FACTORY SRL (Румунія) продукції Polymethylamin-M (РМТА-М) щодо наявності етикетки (пакувального листа) на контейнері та інформації щодо відносин CHEM FACTORY SRL та Roserv Green Energy SRL.
Ухвалою суду від 10.11.2022 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач пояснює, що по даній електронній митній декларації автоматичною системою аналізу та управління ризиками були сформовані митні дії, зокрема, взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (аналізу, експертизи) та направлено запит до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження Держмитслужби.
Отже, рішення прийняте на підставі обґрунтованого висновку СЛЕД щодо ідентифікації товару з дотриманням основних правил інтерпретації УКТЗЕД.
Відповідач звертає увагу суду на те, що у паспорті безпеки на продукт «POLYMETYALAMINE-M (PMTA-M)» зазначено реєстраційний номер САS 141-43-5, якому відповідно до відкритих інформаційних джерел в мережі Інтернет та паспорту безпеки відповідає продукт моноетаноламін: це свідчить, що даний паспорт безпеки містить значені розбіжності та містить недостовірну інформацію, так як назву продукту зазначено як Полиметиламин- М (ПМТА-М), а номеру САS відповідає моноетаноламін з інгредієнтом 2-aminoethanol, що є суперечливим (назва товару протирічить номеру САS).
Відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог.
18.01.2023 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, яку долучено до матеріалів справи.
Позивач звертає увагу, що відповідач не довів, що інформація про товар Поліметиламін-М, яка розміщена на веб-сайті та міститься у товаросупровідних документах продавця цього товару Chemfactory, є недостовірною, оскільки відповідач помилково визначає придбаний підприємством продукт метанолом, тому що під час дослідження визначається показник рН досліджуваної речовини як 11, при тому, що метанол має показник 5,21, що вказує на те, що досліджуваний продукт не є метанолом. Інші показники та властивості придбаного товару, такі як молярна маса та інші відповідачем не досліджувалися та не встановлювалися.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що між CHEM FACTORY SRL (Румунія) (продавець) та Приватним підприємством «Планета-2000» (покупець) було укладено контракт від 01.12.2021 року №01/12/001-Р, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити товар згідно з додатками до даного контракту, що є невід`ємними частинами цього контракту.
Товар повинен бути готовий до відвантаження в 15 денний строк від дати отримання передплати на рахунок продавця або в строки, передбачені додатками до цього контракту, якщо такі додатки є, на умовах FCA м. м. Онешті, Повіт Бакєу, Румунія або інших узгоджених умов поставки (відповідно до Інкотермс 2010) (пункт 2.1 контракту).
Ціни товарів, зазначені у додатках, встановлюються в євро (пункт 3.1 контракту).
Загальна вартість контракту становлять від сум зазначених у додатків до цього контракту (пункт 3.2 контракту).
Відповідно до додатку №1 до контракту №01/12/001-Р від 01.12.2021 року позивачем було придбано товар: «Поліметиламін-М (ПМТА-М)», у кількості 1 тонна на загальну суму 650 ЄВРО.
Також додатком №1 до контракту передбачено, що оплата здійснюється на умовах передплати. Умови оплати визначаються окремо відповідно до рахунків-фактури.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Нафтагазімпекс» (декларант, представник) надано до митного оформлення електронну митну декларацію №UA100320/2022/300412 від 10.01.2022 року, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено наступні товари: Сполуки з амінною функціональною групою: Polymethylamin-M (РМТА-М) Поліметиламін-М (ПМТА-М) контейнер ІВС (840 кг) використовується в виробництві рідин для миття та розморожування вітрового скла.
Для підтвердження відомостей, заявлених в митної декларації декларантом надано наступні документи: рахунок-фактури (інвойс) №СНЕМ0058 від 07.01.2022 року, автотранспорту накладну б/н від 07.01.2022 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми ERU-1 №W078802 від 07.01.2022 року, банківський платіжний документ, що стосується товару платіжне доручення №91 від 10.01.2022 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №03/01 від 10.01.2022 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.12.2021 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №01/12-001-Р від 01.12.2021 року, договір про надання послуг митного брокера №2107БР/2020 від 21.07.2020 року, договір (контракт) на перевезення №04/01-22 від 04.01.2022 року, специфікацію товару б/н від 10.01.2022 року, копію митної декларації країни відправника 22ROIS0600F0001065 від 07.01.2022 року.
Відповідно до акту про проведення огляду (перевірки) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу митним органом під час проведення митного огляду вантажу встановлено, що товар являє собою відповідно до маркування на пакуванні продукту Polymethylamina-M. На маркуванні наявний напис ROSERVGREENENERGYS.R.L., країна виробництва не визначена. Результати митного огляду зафіксовано за допомогою цифрової фотозйомки технічним засобом CANONA480.
Судом встановлено, що з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікацій товарів згідно УКТ ЗЕД, відповідно до акту про взяття проб (зразків) товарів від 10.01.2022 року митним органо було взято пробу (зразок) товару позивача, а саме: Polymethylamina-M, виробник CHEMFACTORYSRL (Румунія) та направлено для проведення дослідження (аналізу), експертизи до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
рН проби становить 11 одиниць рН.
Густина проби за температури 15 градусів С становить 796,0 кг/м3.
Коефіцієнт заломлення проби становить 1,3302 (t = 20 градусів С). Згідно [14] коефіцієнт заломлення металу чистота ? 99,7% становить 1.328-1.330 (n20/D 1.329 (lit.)) (t = 20 градусів С).
Густота проби становить 0,793 (t = 20 градусів С). Згідно [14] густина метанолу чистотою ? 99.7% становить 0.791-0.793 g/mL(t = 20 градусів С).
Спосіб отримання продукту, сфера застосування та роль, яку відіграє кожен компонент в його складі, визначений згідно достовірної інформації, яка надається фірмою-виробником.
Хімічні сполуки, що включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 (із змінами і доповненнями), у складі наданої проби не виявлені.
Крім того митним органом відмовлено у прийнятті вказаної спірної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2022/000216.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані зі здійсненням митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України регулюються Митним кодексом України (надалі МК Україна), Податковим кодексом України, законами України з питань оподаткування та іншими нормативно-правовими актами з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
Здійснення державної митної справи базується на принципах, передбачених статтею 8 МК України, зокрема, принципів: законності та презумпції невинуватості; визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Згідно з частиною сьомою статті 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (частина восьма статті 69 МК України).
Порядок роботи відділу митних платежів підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №650 (надалі - Порядок №650).
Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.
При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів «а» та «б» абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.
У випадку, передбаченому підпунктом «а» абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТ ЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю.
У випадку, передбаченому підпунктом «б» абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.
У випадку, передбаченому підпунктами «б», «в» абзацу четвертого цього пункту, виявлені Рішення на ідентичні або подібні (аналогічні) товари беруться до уваги.
У разі якщо заявлений товар не передбачений підпунктами «а» - «в» абзацу четвертого цього пункту, процедура контролю правильності класифікації товару здійснюється відповідно до цього Порядку.
Пунктом 5 розділу III Порядку №650 визначено, що у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.
При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.
Митні формальності, в тому числі проведення досліджень, здійснюються посадовими особами митниці у випадку, коли митницею встановлено, що у наданих для ведення митного оформлення документах відсутня інформація, необхідна для однозначного підтвердження заявленого коду товару та виключно після витребування у декларанта додаткових документів відповідно до статті 69 МК України.
Судом встановлено, що в порушення наведених вище норм відповідач після подання позивачем митних декларацій не витребував у нього додаткових документів для перевірки правильності класифікації товару за УКТ ЗЕД.
За змістом статті 356 МК України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: 1) класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; 2) перевірки задекларованої митної вартості товарів; 3) встановлення країни походження товарів; 4) встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин; 5) встановлення належності товарів до предметів, що мають художню, історичну чи археологічну цінність; 6) встановлення належності товарів до таких, що виготовлені з використанням об`єктів права інтелектуальної власності, що охороняються відповідно до закону.
Взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника (частина друга статті 356 МК України).
Пунктом 1 частини другої статті 24 МК України визначено, що рішення це окремі акти, якими митні органи або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.
Із зазначених вище норм вбачається, що задля взяття проб (зразків) товарів митним органом проводиться на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Однак, суд звертає увагу, що в супереч зазначеному відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій, передбаченими ч. 2 ст. 356 МК України не надано жодних доказів.
Отже, суд приходить до висновку, що митним органом не дотримано встановлених частиною другою статті 356 МК України вимог, оскільки не прийнято вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника про взяття проб (зразків) товарів.
Щодо правомірності визначення коду товару, суд зазначає наступне.
Так, аналізуючи положення статті 69 МК України, слід дійти висновку про те, що: класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює декларант; митний орган здійснює контроль за такою класифікацією; митний орган може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.
Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі №814/1256/17 (адміністративне провадження №К/9901/841/18).
Відповідно до Указу Президента України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» від 17.05.2002 року №466/2002 (далі - Указ №466) Україна приєдналась до вказаної системи. Згідно з пунктом «а» статті 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів від 14.06.1983, що є частиною національного законодавства України, кожна Договірна Сторона Конвенції зобов`язується, за виключенням випадків застосування положень (а) даного параграфу, що її митно-статистичні номенклатури будуть знаходиться відповідно до Гармонізованої системи з моменту набуття чинності даної Конвенції по відношенню до цієї Сторони. Тим самим вона зобов`язується по відношенню до своєї номенклатури митних тарифів і статистичної номенклатури: використовувати всі товарні позиції і субпозиції Гармонізованої системи, а також цифрові коди, що відносяться до них, без будь-яких доповнень або змін; застосовувати основні правила класифікації для тлумачення Гармонізованої системи, а також всі примітки до розділів, груп і субпозицій і не змінювати об`єм розділів, груп, товарних позицій і субпозицій Гармонізованої системи; дотримуватись порядку кодування, прийнятий в Гармонізованій системі.
Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №428 (далі - Порядок №428).
Відповідно до пункту 3 Порядку №428 УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).
Згідно з пунктом 6 Порядку №428 пропозиції щодо внесення змін до УКТ ЗЕД у зв`язку із змінами, що вносяться Всесвітньою митною організацією до Гармонізованої системи, а також Європейським Союзом до Комбінованої номенклатури, надсилаються Держмитслужбою до Мінфіну для їх опрацювання та подання Мінекономрозвитку з метою врахування під час підготовки пропозицій щодо внесення змін до Митного тарифу України.
Відповідно до пункту 12 Порядку №428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Міндоходів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 29.05.2013 року №133, Спеціалізована лабораторія відповідно до покладених на неї завдань: проводить дослідження (аналізи, експертизи) проб (зразків) товарів у рамках процедур податкового, митного контролю та оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: ідентифікації (визначення складу, фізичних, фізико-хімічних характеристик тощо) товарів; класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; перевірки задекларованої митної вартості товарів; встановлення країни походження товарів; встановлення належності товарів до таких, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, прекурсори, сильнодіючі чи отруйні речовини; встановлення (перевірки) достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження товару з України.
Тобто, вищезазначене, дає підстави для висновку, що при митному оформленні товару при вивезенні з Румунії виробником ROSERV GREENENERGY S.R.L. код УКТ ЗЕД співпадає із товаром - Polymethylamin-M.
Також суд звертає увагу на те, що у висновку СЛЕД Держмитслужби не визначено (не ідентифіковано), як конкретного виду товару, так і коду УКТ ЗЕД товару наданого на дослідження.
З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що в оскаржуваному рішенні та в даній справі, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили, що декларантом невірно визначено класифікацію товару, не надав.
Пунктом 7 розділу ІІІ Порядку №650 також, передбачено, що строк митного оформлення у разі взяття проб (зразків) товарів визначається з урахуванням вимог статті 255 Кодексу. Строк прийняття Рішення про класифікацію товару не повинен перевищувати 10 календарних днів. За умови необхідності залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) загальний строк прийняття Рішення не повинен перевищувати 30 календарних днів.
Митним органом з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікацій товарів згідно УКТ ЗЕД, відповідно до акту про взяття проб (зразків) товарів від 10.01.2022 року митним органом було взято пробу (зразок) товару позивача, а саме: Polymethylamina-M, виробник CHEM FACTORY SRL (Румунія) та направлено для проведення дослідження (аналізу), експертизи до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Тобто, оскаржуване рішення митного органу було прийнято на 23 календарний день після подання до відповідача декларації №UA100320/2022/300412 від 10.01.2022 року, що в свою чергу не суперечить приписам пунктом 7 розділу ІІІ Порядку №650.
Інші доводи сторін висновків суду не спростовують.
Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду докази, які спростовували б доводи позивача, а тому, заявлена позивачем вимога є такою, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2481,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №511 від 04.11.2022 року.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду, підлягає стягненню з Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі 2481,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Приватного підприємства «Планета-2000» до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 08.02.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька