Справа № 460/9391/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 460/9391/22 пров. № А/857/13659/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року (суддя Гресько О.Р., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 15.09.2022),

в адміністративній справі №460/9391/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 27609,14 грн. за період з 01 січня 2016 року по 05 березня 2018 року та компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 46634,23 грн. за період з 01 січня 2016 року по 15 жовтня 2020 року; 2) зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 27609,14 грн. за період з 01 січня 2016 року по 05 березня 2018 року та компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 46634,23 грн. за період з 01 січня 2016 року по 15 жовтня 2020 року; 3) за положеннями ч.1 ст.382 КАС України зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про повне виконання судового рішення; 4) відповідно до ст.246 КАСУ стягнути із відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп..

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги необхідно залишити без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 27609,14 грн. за період з 01 січня 2016 року по 05 березня 2018 року та компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 46634,23 грн. за період з 01 січня 2016 року по 15 жовтня 2020 року згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 27609,14 грн. за період з 01 січня 2016 року по 05 березня 2018 року та компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 46634,23 грн. за період з 01 січня 2016 року по 15 жовтня 2020 року згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням вимог ст.242 КАС України.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що на виконання рішення Радивилівського районного суду у справі №568/754/17 відповідачем 22.02.2018 року проведено перерахунок пенсії позивача. Нарахована сума доплати за період з січня 2016 по лютий 2018 року становила 27609,14 грн. та виплачена у березні 2018 року в основний період виплати пенсії, що підтверджено інформацією щодо виплати пенсії. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/984/18 відповідачем 27.11.2018 року проведено перерахунок пенсії позивача. Нарахована сума доплати за період з 01.01.2016 по 18.02.2018 року становила 46634,23 грн. та виплачена 13.10.2020 року, що підтверджено інформацією щодо виплати пенсії. Зазначає апелянт, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Проте відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів на суми, що нараховані на виконання рішень суду, оскільки це є разові виплати. Також звертає увагу скаржник, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Вказує відповідач, що нарахування по вказаних вище рішеннях суду позивачу проведені у 2018 році та відповідно у жовтні 2020 року після виділення коштів на виконання рішень суду. Отже, позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії. Оскільки виплата проведена ще у 2018 році та 2020 році, то позивачем пропущено всі процесуальні та розумні строки звернення до суду. Крім того, позивач не надав належні докази щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, які є об`єктивно непереборними обставинами, і які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду в межах строку, визначеного ст.122 КАС України. Враховуючи вказане, позивач порушив строки звернення до суду. Також позивачем не подано заяви про поновлення строку на звернення до суду з обґрунтованими причинами його пропуску. Отже даний позов не підлягає до розгляду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.09.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 01.01.2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. Пенсія призначена за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 43).

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.12.2017 року у справі №568/754/17, яка набрала законної сили 13.02.2018, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області з 01.01.2016 року здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (а.с. 16).

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було здійснено відповідний перерахунок пенсії позивача, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №036623 за дорученням №036623/11. В свою чергу, фактичну виплату нарахованих згідно з рішенням суду сум (27609,14 грн) проведено 05.03.2018, що потверджується меморіальним ордером №369323280 (а.с. 23, 24).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі №817/984/18, яке набрало законної сили 19.11.2018, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.12.2017 по справі №568/754/17 виходячи з розрахунку 88% грошового забезпечення (а.с. 25).

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було здійснено відповідний перерахунок пенсії позивача, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №036623 за дорученням №036623/22. В свою чергу, фактичну виплату нарахованих згідно з рішенням суду сум (46634,23 грн) проведено 15.10.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с. 31, 45).

17.01.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати (а.с. 32).

Листом від 18.02.2022 №2760-927/Ц-03/8-1700/22 відповідач повідомив позивача про те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішеннями судів проведена без порушення умов та термінів такої виплати, відтак, підстави для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів їх виплати відсутні (а.с. 34).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Як видно з матеріалів справи, звертаючись 17.01.2022 до відповідача із заявою про нарахування згідно із Законом України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із січня 2016 року по жовтень 2020 року на суму пенсії, яка була виплачена на виконання судових рішень Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.12.2017 року у справі №568/754/17 та Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі №817/984/18, та виплати позивачу цієї компенсацію, позивачу було відомо, що на виконання судового рішення у справі №568/754/17 йому були виплачені кошти у сумі 27609,14 грн. у березні 2018 року, про що сам стверджує позивач у позовній заяві та підтверджується доданим до позовної заяви меморіальним ордером №369323280. На виконання судового рішення у справі №817/984/18 відповідачем було проведено фактичну виплату нарахованих згідно з цим рішенням суду сум (46634,23 грн) 15.10.2020, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.

Проте, з адміністративним позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплатити позивачу компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії та зобов`язання виплати відповідну компенсацію позивач звернувся лише 21 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 18.02.2022 у відповідь на його заяву від 17.01.2022 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти лише близько 34 місяців після отримання (05.03.2018) платежів з перерахованої пенсії на виконання постанови Радивилівського районного суду Рівненської області від 05.12.2017 року у справі №568/754/17, та близько 15 місяців після отримання (15.10.2020) платежів з перерахованої пенсії на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі №817/984/18.

Отже, у розглядуваній ситуації 6-ти місячний строк звернення позивача ОСОБА_1 до адміністративного суду із відповідними вимогами щодо проведення нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 05 березня 2018 року та за період з 01 січня 2016 року по 15 жовтня 2020 року, розпочався відповідно із 06.03.2018 року та із 16.10.2020 року.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення позовних вимог адміністративного позову без розгляду.

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3 і 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України є підставними і обґрунтованими, а тому позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії необхідно залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову без розгляду, з наведених вище підстав.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року в адміністративній справі №460/9391/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин