Справа № 560/6085/22
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6085/22 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І. Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

06 лютого 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії, в якому просив: визнати протиправною відмову Управління МВС України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії від 05.05.2022 №101-П/121/12/05-2022 щодо не зарахування всього періоду вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління МВС України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 06.09.2021.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним висновок Управління Міністерства внутрішніх справ України Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, який викладений у листі за №101-П/121/12/05-2022 від 05.05.2022, щодо незарахування до вислуги років (стажу) ОСОБА_1 періоду з 07.11.2015 по 02.09.2021.

Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області врахувати до стажу ОСОБА_1 час його служби до звільнення з посади заступника начальника Полонського районного відділу - начальника міліції громадської безпеки УМВС, а саме з 07.11.2015 по 02.09.2021.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням від 22.04.2021 у справі №826/6797/15, Окружний адміністративний суд міста Києва, зокрема, визнав протиправним та скасував наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 січня 2015 року № 22о/с «По особовому складу» в частині встановлення майору міліції ОСОБА_1 , заступнику начальника Полонського районного відділу - начальника міліції громадської безпеки вислуги років станом на 16 січня 2015 року, поновив його на посаді з 16.01.2015 та стягнув заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 257544 гривень (арк. спр.9-17), що не потребує доказування в силу вимог ч.4 ст.78 КАС України.

Відповідно до наказу Управління МВС України в Хмельницькій області від 31.05.2021 № 2о/с, позивач поновлений на посаді заступника начальника Полонського районного відділу - начальника міліції громадської безпеки УМВС з 16.01.2015 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2021 у справі №826/6797/15 (арк. спр.18).

Згідно з наказом Управління МВС України в Хмельницькій області від 03.09.2021 № 9о/с, позивач звільнений з посади заступника начальника Полонського районного відділу - начальника міліції громадської безпеки УМВС за пунктом 64 "а" (за віком) з 03.09.2021. Вислуга станом на 06.11.2015 складає 23 роки 11 місяців 12 днів (арк. спр.19).

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії за №101-П/121/12/05-2022 від 05.05.2022, позивача повідомлено, що період з 16.01.2015 по 03.09.2021 є періодом вимушеного прогулу, який не передбачено для зарахування до вислуги років для призначення пенсії (арк. спр.21).

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про міліцію", який втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку із набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до преамбули Закону України "Про Національну поліцію" цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст. 18 Закону, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі Положення).

Спірні правовідносини виникли з приводу не зарахування до вислуги років для призначення пенсії позивача періоду вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Апеляційним судом встановлено, що під час звільнення позивача зі служби в 2021 році відповідачем здійснено обрахунок його вислуги років станом на 06 листопада 2015 року останній день чинності положень Закону.

Правомірність таких дій суб`єкт владних повноважень обґрунтовує тим, що позивач перебував у штатному розписі органів внутрішніх справ до моменту їх ліквідації 06 листопада 2015 року, а з 07 листопада 2015 року поновлений на неіснуючій посаді, а тому не міг проходити службу як особа начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначені положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262) (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч. 1 ст. 2 Закону №2262).

Право осіб, на яких поширюється дія цього закону, на отримання пенсії за вислугу років поставлена в залежність саме від наявної в них вислуги років.

Нормами ст. 17 Закону №2262 передбачено зарахування до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії військовослужбовцям, серед іншого, служби в органах внутрішніх справ.

Вказане кореспондується також з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.

Відповідно до п. 20 Положення час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Період проходження служби в органах внутрішніх справ підлягає зарахування до вислуги років для призначення військовослужбовцю пенсії.

Вказане право позивача на зарахування до його вислуги років періоду до 06 листопада 2015 року відповідачі не заперечують. Однак вважають, що з набранням чинності положень Закону України «Про національну поліцію» та втратою чинності Закону України «Про міліцію» період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ припиняється з огляду на встановлений законодавством особливий порядок прийняття на службу до поліції колишніх працівників міліції.

Тому, оскільки позивач на службу в поліцію не приймався, а територіальні органи внутрішніх справ ліквідовані, відповідний період до його вислуги років зарахований бути не може.

Колегія суддів не може погодитися з такою позицією відповідача, оскільки ОСОБА_1 був звільнений зі служби в міліції з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», ще 16 січня 2015 року та в подальшому поновлений на займаній до звільнення посаді на підставі судового рішення, яким таке звільнення було визнано протиправним.

Позивач в 2015 році не міг бути переведений на службу в поліцію за нормами Закону України «Про національну поліцію» з незалежних від нього обставин.

В 2021 році за результатами судового розгляду протиправність звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ була встановлена рішенням суду.

Згідно з положеннями ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

З нормами п. 24 Положення, відповідно до яких у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Особа не може бути позбавлена права на пенсію та обрахунку вислуги років в належному розмірі через протиправні дії суб`єкта владних повноважень, а тому незважаючи на втрату чинності Законом України «Про міліцію», позивачу підлягає зарахуванню до вислуги років його служба в органах внутрішніх справ України за період з 16.01.2015 по день звільнення зі служби 02 веренся 2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.