Справа № 560/5396/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5396/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

06 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000 у Требухівському кар`єроуправлінні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту звернення за призначенням пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а саме з 05.11.2020.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.05.1983 в період з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000 ОСОБА_1 працював у Требухівському кар`єроуправлінні на посадах електрослюсаря, електрослюсаря по ремонту обладнання, енергетика, головного енергетика, головного інженера. Вказане також підтверджується довідкою №39 від 11.11.2020 (а.с. 13-18, 21).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 27.01.2021 №69 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно заяви від 22.01.2021, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначено, що тривалість страхового стажу позивача становить 37 років 11 місяців, пільговий стаж відсутній (а.с.8).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 10.03.2021 №2200-0304-8/14352.

Позивач, вважаючи відмову відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

За приписами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Суд звертає увагу на те, що Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачав посади «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика» у різних галузях виробництва. Відповідно до роз`яснень від 02.04.1976 № 5/8 «Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС від 2 квітня 1976 № 81/8 (надалі російською мовою): «в тех случаях, когда в списках № 1 и № 2 предусмотрены слесари, электрики (категории рабочих), электрослесари и электромонтеры без указания характера выполняемой ими работы, правом на льготное пенсионное обеспечение пользуются рабочие этих профессий независимо от того, заняты они ремонтом или обслуживанием оборудования в данном производстве (пункт 15)".

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року №10 "Об утверждении списков производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение" посади «електромонтера», «слюсаря-електрика» та «акумуляторщика» також були віднесені до посад працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних Кабінетом Міністрів України. Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та від 24 червня 2016 року № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджувались Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких (на яких) дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.05.1983 позивач з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000 працював у Требухівському кар`єроуправлінні на посадах електрослюсаря, електрослюсаря по ремонту обладнання, енергетика, головного енергетика, головного інженера. Вказане також підтверджується довідкою №39 від 11.11.2020 (а.с.21).

При зверненні до відповідача позивачем надано довідку № 35 від 09.11.2020, видану ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр», довідку № 36 від 09.11.2020 року, видану ТОВ «Головчинецький гранітний, кар`єр», довідку № 37 від 09.11.2020 року, видану ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр», довідку № 38 від 02.11.2020 року, видану ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр», довідку № 39 від 11.11.2020 року, видану ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр», копію наказу ЗАТ «Головчинецький гранітний кар`єр» від 06.08.2001 року про затвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.10,11,20,22,23).

Відповідно до п.п. 3, 6 та Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Судом встановлено, що, відмовляючи позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000, відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи, зазначених в довідці № 35 від 09.11.2020, оскільки дана довідка не відповідає встановленому зразку згідно з Додатком 5 Порядку, а також на відсутність проведення атестації робочих місць.

Водночас, в матеріалах справи міститься довідка № 39 від 11.11.2020 року, видана ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр», згідно з якою ОСОБА_1 працював в Требухівському кар`єроуправлінні з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000 на посадах електрослюсаря, електрослюсаря по ремонту обладнання, енергетиком, головним енергетиком, головним інженером. У довідці зазначено, що за вказаний період за даними посадами атестація не проводилась.

Згідно з довідкою №38 від 02.11.2020, виданою ТОВ «Головчинецький гранітний кар`єр» вперше атестацію робочих місць за умовами праці на ЗАТ "Головчинецький гранітний кар`єр" було проведено 06.08.2001.

Згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до п. 10 Порядку №442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Водночас, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Велика палата Верховного Суду від № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Таким чином, наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи на посадах, які передбачено Списком №2.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Оцінюючи правомірність відмови відповідача у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13.08.1984 по 01.08.1988, оскільки довідка №35 від 09.11.2020 про уточнюючий характер роботи не відповідає встановленому зразку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Колегія суддів враховує, що трудова книжка ОСОБА_1 містить записи про періоди роботи з 13.08.1984 по 01.08.1988 на посадах електрослюсаря та енергетика. Водночас, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено право позивача на зарахування до пільгового стажу період його роботи з 13.08.1984 по 05.11.1984 та з 06.01.1987 по 08.06.2000 у Требухівському кар`єроуправлінні.

Доводи апелянта про те, що згідно з наказом ЗАТ "Головчинецький гранітний кар`єр" від 06.08.2001 №21 за результатами вперше проведеної атестації не підтверджено пільговий характер роботи на посадах головного енергетика, головного інженера та електрослюсаря, колегія суддів не бере до уваги, оскільки станом на час проведення атестації позивач не працював на зазначеному підприємстві.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивачу 04 листопада 2020 року виповнилося 55 років, загальний страховий стаж становить 37 років 11 місяців, пільговий стаж роботи за Списком № 2 становить більше 12 років і 6 місяців, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на призначення пільгової пенсії за відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV з 05.11.2020.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.