Справа № 200/6783/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року справа №200/6783/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антіпов М.О., за участі представника третьої особи Шильця А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6783/21 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року представник позивача Берзінь Сергій Людвигович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої І.В. (далі Уповноважена особа), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про визнання протиправною бездіяльності щодо невнесення позивача як вкладника АТ «Місто Банк» до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду на підставі банківського договору вкладу (депозиту) від 29.11.2017 № GB_RV/1513/UAH, зобов`язання подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що між ним та АТ «Місто Банк» 29.11.2017 укладено договір № GB_KM/1513 UAH банківського вкладу (депозиту) на суму 50 000 грн. Відповідно до умов договору, банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на який позивачем внесено 50 000,00 грн, на виконання умов договору позивачу до листопада 2018 року включно виплачувалися відсотки за вкладом.

З грудня 2020 року в АТ «Місто Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 15.01.2021 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату коштів вкладникам АТ «Місто Банк», строк дії яких скінчився до 14.12.2020. У відповідь на звернення позивача до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб його було повідомлено про невключення до переліку вкладників АТ «Місто Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду, оскільки відомості про укладений договір відсутні в системі обліку банку, станом на 26.01.2021 залишок за рахунками позивача становить 0,00 грн. Крім цього, цим листом позивача повідомлено про шахрайські дії начальника Краматорського відділення АТ «Місто Банк». Зауважуючи на тому, що укладений ним договір вкладу достроково не розривався, сума вкладу не отримувалася, розмір вкладу за договором № GB_KM/1513 UAH від 29.11.2017 та невиплачених відсотків за період з 29.11.2018 по 03.06.2019 не перевищує гарантованої суми відшкодування позивач наполягав на наявності в нього права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невнесення відомостей про ОСОБА_1 як вкладника АТ «Місто Банк» до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду на підставі банківського договору вкладу (депозиту) від 29.11.2017 № GB_RV/1513/UAH з підстав відсутності відомостей про договір банківського вкладу в системі обліку банку.

Зобов`язано Уповноважену особу вирішити питання про надання до Фонду додаткової інформації про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду із врахуванням первинних документів щодо внесення ним вкладу та висновків суду, наведених в цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Також оскарженим рішенням стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Уповноважена особа через свого представника - адвоката Погодіна Володимира Олеговича, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до відомостей програмного забезпечення АТ «Місто Банк» інформація про укладений з позивачем договір № GB_KM/1513 UAH від 29.11.2017 відсутня. Оскільки цей договір відсутній в системі обліку, що є первісним джерелом інформації стосовно укладення/наявності та обліку договорів банківського вкладу, уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Місто Банк» не має правових підстав для включення позивача до переліків вкладників АТ «Місто Банк», що мають право на відшкодування вкладу згідно договору банківського кладу (депозиту) фізичної особи за рахунок коштів фонду.

Фонд також подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду, яка мотивована тим, що у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому, при складанні реєстру використовується інформація, що наведена в переданому Уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Перелік вкладників складається уповноваженою особою фонду та по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі загального реєстру затверджується Фондом.

Зазначив, що в програмі міститься інформація про стан депозитного договору № GB_KM/1513 UAH від 29.11.2017 закрито, а також зазначена дата закриття 29 листопада 2018 року.

Також в апеляційній скарзі Фонд висловив незгоду з висновками суду щодо розподілу судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, а саме наявності підстав для стягнення з Фонду, як третьої особи у цій справі, витрат в сумі 1500,00 грн.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

09.11.2017 між ОСОБА_1 та АТ «Місто Банк», в особі начальника Краматорського відділення АТ «Місто Банк» укладено договір № GB KM/1513/UAH банківського вкладу (депозиту) фізичної особи в національній валюті без права поповнення з виплатою відсотків щомісячно з правом дострокового повернення (а.с.10-11). За умовами зазначеного договору вкладник (позивач) передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) в сумі 50 000,00 грн зі строком зберігання з 29.11.2017 по 03.06.2019 за відсотковою ставкою 16,5% річних (п. 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору вкладник вносить суму вкладу готівкою до каси банку або перераховує її зі свого власного вкладного депозитного чи поточного рахунку. Повернення вкладу банк здійснює у валюті вкладу в готівковій формі з каси банку, або, за дорученням вкладника, перераховує на інший вкладний (депозитний) або поточний рахунок вкладника у безготівковій формі за реквізитами, зазначеними в заяві.

Згідно з пунктом 2.1 договору банк обліковує вклад на вкладному (депозитному) рахунку вкладника № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 в Краматорському відділенні АТ «Місто Банк». Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 та 2.8 договору передбачено, що відсотки за вкладом банк нараховує на фактичну суму вкладу щодня за методом факт/факт: від дня наступного за днем надходження до банку вкладу до дня, що передує закінченню строку його зберігання, або його дострокового повернення, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Нарахування відсотків припиняється у день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку (у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви на переказ готівки, 29.11.2017 позивачем внесено до каси банку готівку на депозитний рахунок № 2635 7 068390001/STANL Д589321 з договором № GB KM/1513/UAH від 29.11.2017 (зв. бік а.с.11, 57).

В матеріалах справи наявні заяви позивача на видачу готівки від 16.01.2018, 02.03.2018, 29.05.2018, 28.08.2018, 04.10.2018 та 29.10.2018, на підставі яких позивачу виплачені відсотки по депозиту за період з 30.11.2017 по 28.11.2018.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 14.12.2020 №735- рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про запровадження в АТ «Місто Банк» тимчасової адміністрації строком на один місяць з 15.12.2020 по 14.01.2021 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку, визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У подальшому Виконавчою дирекцією Фонду приймалося рішення від 12.01.2021 № 25, яким продовжувався строк тимчасової адміністрації АТ «Місто Банк» з 15.01.2021 по 14.02.2021.

15.01.2021 на сайті Фонду розміщено оголошення про початок виплати коштів вкладникам АТ «Місто Банк» за договорами банківського кладу, строк дії яких закінчився до 14.12.2020 включно та за договорами банківського рахунку (поточні рахунки).

З 27.01.2021 на підставі рішення правління Національного банку України від 26.01.2021 № 25-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Місто Банк» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2021 № 85 «Про початок процедур ліквідації АТ «Місто Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Місто Банк».

Рішенням Виконавчої дирекції фонду від 15.02.2021 № 159 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Місто Банк» з 22.02.2021 призначено Білу А.В., якій делеговані повноваження ліквідатора АТ «Місто Банк», визначені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон № 4452-VI).

Листом від 26.01.2021 (вих.№ 91БТ) за наслідком розгляду звернення позивача від 15.01.2021, Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Місто Банк» повідомила позивача про те, що, наданий позивачем договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи № GB КМ /1513/UAH від 29.11.2017 на суму 50 000,00 гривень відсутній в системі обліку АТ «Місто Банк», залишок за рахунком вкладника станом на 26.01.2021 становить 0,00 гривень та посилаючись на п. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, яким передбачено відшкодування вкладів у розмірі не менше ніж 10,00 гривень, повідомило про невключення позивача до реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за вкладом за рахунок коштів фонду.

Крім цього, цим листом позивача повідомлено про те, що АТ «Місто Банк» звернулося до правоохоронних органів із заявою про вчинення діянь, що містить ознаки кримінальних правопорушень, колишнім начальником Краматорського відділення АТ «Місто Банк» ОСОБА_2 , а саме пов`язаних з порушенням порядку укладення депозитних договорів та підроблення документів, привласнення коштів та перевищенням повноважень по операціям банківського вкладу.

Листом від 21.04.2021 № 57-036-5740/21 Фонд, розглянувши звернення позивача від 29.03.2021 повідомив його про те, що реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат затверджується Виконавчою дирекцією фонду на підставі Переліку рахунків вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду. Станом на 15.04.2021 інформація про вклади ОСОБА_1 в Загальному реєстрі вкладників АТ «Місто Банк» відсутня.

11.02.2021 позивач направив на адресу уповноваженої особи Фонду Степенець В.С. звернення, в якому просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом згідно з договором № GB КМ /1513/UAH у розмірі 50 000,00 грн та нараховані відсотки. Відповіді на зазначений лист в матеріалах справи відсутні.

Вважаючи дії щодо невключення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також до Загального реєстру вкладників протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволенні позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VI (тут і далі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 26 Закону № 4452-VI гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Згідно зі статтею 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2016 №823), (далі по тексту Положення; тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Пунктами 2, 3 розділу ІІІ Положення визначено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з п. 6 цього Розділу виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів.

Норми тотожного змісту наявні в Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 зі змінами, внесеними згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 22.06.2021 № 625, що є чинним на час розгляду справи.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру; виплати коштів вкладнику.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи.

Під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а, від 27.02.2019 у справі № 826/9960/15, від 08.07.2020 у справі № 814/4100/15.

Таким чином, після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку Закон № 4452-VI гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування; у відшкодуванні коштів за вкладом може бути відмовлено лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону № 4452-VI.

При цьому, Уповноважена особа складає Перелік вкладників, що маються право на відшкодування вкладу за рахунок фонду та може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Судами встановлено, що позивач не включений відповідачем до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, в АТ «Місто Банк» за рахунок Фонду через відсутність інформації про укладений позивачем договір банківського вкладу в системі обліку АТ «Місто Банк».

Відповідно до наданої відповідачем виписки з особового рахунку позивача станом на 13.12.2017 на депозитному рахунку позивача обліковувалося 50 000,00 грн, 29.11.2018 відображено оборот 50 000,0 грн та зазначено про виплату готівки по депозитному договору № GB КМ /1513/UAH від 29.11.2017 на підставі заяви клієнта від 19.11.2018 (а.с.54).

Під час надання оцінки правомірності визначеної відповідачем підстави невключення позивача до Переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд виходить з наступного.

Загальний порядок залучення банками України та філіями іноземних банків в Україні грошових коштів (як у національній, так і в іноземній валюті) або банківських металів від вкладників на їх поточні, вкладні (депозитні) рахунки та розміщення банками України ощадних сертифікатів визначений Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженим Постановою правління НБУ№ 03.12.2003 № 516, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2003 за № 1256/8577.

Пунктом 4 пункту 1.2 цього Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується, зокрема, договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 3.2 цього Положення в редакції, чинній станом на 29.11.2018, грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою.

Згідно з пунктом 3.3 Положення за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги вкладника про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов`язаний:

прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі вкладнику письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім`я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку;

взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов`язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу. Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Відповідно до абз.14, 15 пункту 4 розділу 1 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою правління НБУ № 103 від 25.09.2018, операції з видачі готівки, її приймання, є касовими операціями.

Підпунктом 2 пункту 140 цієї Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) видає з операційної каси готівку національної валюти фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків за заявою на видачу готівки.

Банк (філія, відділення) після завершення видачі готівки клієнту відповідно до законодавства України, умов договору та згідно з Положенням про організацію роботи щодо здійснення касових операцій, правилами платіжної системи зобов`язаний йому надати у вигляді паперового або електронного документа один примірник видаткового касового документа (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер) (пункт 151 Інструкції).

Наведене вище надає підстави висновку про те, що, належним та допустимим доказом повернення позивачу вкладу є направлена ним заява про отримання вкладу достроково та касовий документ, що підтверджує видачу готівки з каси банківської установи.

Ухвалою від 13.08.2021 місцевим судом витребувано від відповідача документи, на підставі яких банківською установою здійснено видачу вкладу позивачу. Відповідно до листа відповідача від 13.09.2021 за вих. № 2084 на виконання ухвали від 13.08.2021 відділом архівної справи здійснено перевірку касових документів за 29.11.2018 з метою виявлення документу про отримання ОСОБА_1 за договором банківського вкладу коштів в розмірі 50 000,00 грн, за наслідком чого встановлено відсутність такого документу. Крім цього, також не було виявлено заяви позивача про повернення вкладу від 19.11.2018.

Таким чином, належні та допустимі докази повернення позивачу вкладу за договором № GB КМ /1513/UAH від 29.11.2017 у розмірі 50 000,00 грн в матеріалах справи відсутні.

Слід зазначити, що посилання відповідача на неможливість включити позивача до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Місто Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відсутність відомостей про договір банківського вкладу в системі обліку банку є безпідставними, оскільки внесення та повернення вкладу є касовими операціями, здійснення яких оформлюється касовими документами. Саме касові документи є належними та допустимими доказами фактичного здійснення касових операцій. Виписка з рахунку за відсутності касових документів не є належним доказом повернення вкладу особі.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що наведені відповідачем підстави невключення позивача до Переліку вкладників, що мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Водночас, необхідно зазначити, що в цьому випадку бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до Переліку вкладників, стала наслідком нездійснення відповідачем належного розгляду заяви позивача, оскільки відповідач, не надавши жодної оцінки наданим позивачем документам, що підтверджують статус позивача як вкладника, відмовив йому у включенні до Переліку через відсутність в системі обліку банку договору позивача № GB КМ /1513/UAH від 29.11.2017.

Беручи до уваги визнання судами необґрунтованими визначених відповідачем підстав невключення позивача до Переліку вкладників, що мають право на відшкодування вкладу, встановлення під час розгляду справи внесення позивачем вкладу на умовах договору банківського вкладу від 29.11.2017, відсутності належних та допустимих доказів повернення вкладу позивачу, відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про розгляд відповідачем документів, підтверджуючих внесення вкладу позивачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання відповідача вирішити питання про надання до Фонду додаткової інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду із врахуванням наданих позивачем документів та висновків суду, наведених в цьому рішенні.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційних скарг щодо предмету спору не спростовують висновків місцевого суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги Фонду в частині розподілу судових витрат у вигляді правничої допомоги.

Фонд вважає, що суд першої інстанції протиправно стягнув витрат на правничу допомогу з Фонду, який виступає в цій справі третьою особою, оскільки саме Уповноважена особа виступає суб`єктом владних повноважень, на якого покладені функції та завдання фінансового інструменту підконтрольного банку.

Також апелянт вважає, що витрати на правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, частиною сьомою статті 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги у вигляді складання та подання позову про визнання протиправної бездіяльності щодо невнесення до переліку вкладників в розмірі 3000,00 грн, що підтверджуються договором від 26.05.2021 про надання професійної правової допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом Берзінь С.Л, (свідоцтво серії ДН 5227 від 31.10.2018), актом наданих послуг від 10.06.2021.

Колегія суддів цілком погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу підлягають стягненню в розмірі 1500,00 грн.

Оскільки відповідачем у цій справі є уповноважена особа, яка в силу приписів Закону № 4452-VI є працівником Фонду, та яка від імені Фонду і в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, то понесені витрати на сплату судового збору належить стягнути саме з Фонду як суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суб`єктом, за рахунок якого підлягає часткове присудження судових витрат на користь позивача є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню не з уповноваженої особи, а з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.08.2019 у справі № 818/3524/15, адміністративне провадження № К/9901/13175/18 та в додатковій постанові від 29.05.2019 у справі № 826/9960/15.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, що мали значення для правильного розподілу витрат на правничу допомогу та дотримано норми процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Місто Банк» Білої Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 200/6783/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 02 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук