Справа № 260/4319/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 лютого 2023 рокум. Ужгород№ 260/4319/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судових засідань Гавій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Державного агентства меліорації та рибного господарства України про залишення позовної заяви без розгляду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, яким (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить:

1) Визнати протиправною бездіяльність Державного агентства меліорації та рибного господарства України щодо не виконання ст. 19 Конституції України, ст. 47 та ст. 116 КЗпП України та п. 4.1 та п.4.2 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при звільненні ОСОБА_1 ;

2) Зобов`язати Державне агентство меліорації та рибного господарства України за не виконання ст. 19 Конституції України, ст. 47, ст. 116 КЗпП України та п.4.1 та п.4.2 розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників при звільненні ОСОБА_1 вчинити дії шляхом нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти в розмірі 962773,48 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в день звільнення Держрибагентством не було виконано обов`язкові вимоги приписів cт.19 Конституції України, cт.47 та cт.116 КЗпП України та розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. З листів позивача які додані до позовної заяви видно що ОСОБА_1 не одноразово звертався про здійснення запису в трудову книжку та давав згоду з зазначенням адреси про пересилання роботодавцем трудової книжки. Також приписами трудового законодавства, передбачений обов`язок роботодавця при звільненні, забезпечити виконання вимог законодавства щодо виплати в день звільнення всіх належних коштів працівнику які на день звільнення в свою чергу складали 300751,94 грн. Також з доданих листів доказів встановлено що ОСОБА_1 неодноразово звертався про виплату коштів передбачених ст. 116 КЗпП України при звільненні.

Ухвалою судді від 22.11.2022 відкрито провадження у даній адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.01.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого, заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, листом Держрибагентства від 09.12.2021 року ОСОБА_1 направлялася завірена належним чином копія наказу Держрибагентства від 08.12.2021 року № 127-ТО «Про звільнення ОСОБА_1 », а також інформація про необхідність прибути до Управління роботи з персоналом для отримання трудової книжки або надання письмової згоди до Держрибагентства про направлення трудової книжки у зв`язку із звільненням з посади. Крім того, листом відповідача від 08.12.2022 року додатково повідомлено позивача про направляння копії наказу та необхідність отримання трудової книжки. Однак, позивач для отримання трудової книжки до Держрибагентства не з`являвся, а також не надсилав ніяких заяв на адресу Держрибагентства щодо згоди отримання трудової книжки поштою, а тому, трудова книжка позивача була направлена на адресу, зазначену в особовій справі, та яку той особисто зазначав при заповненні відповідних документів, які долучалися до особової справи.

Крім того, зазначає що ОСОБА_1 було виплачено кошти за відрядження у повному обсязі, відповідно до поданих ннм звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Стосовно оплати періоду тимчасової непрацездатності стверджує, що відповідно до листа Закарпатського рибоохоронного патруля від 29.12.2022 року № 1-16-01/1009-22 (за період з червня 2019 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 жодних листів непрацездатності до Закарпатського рибоохоронного патруля не подавалось. При цьому, електронний лист непрацездатності ОСОБА_1 за період перебування на лікарняному з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року виплачено в грудні 2021 року в повному обсязі, згідно платіжного доручення від 12.01.2022 року № 700, від 12.01.2022 № 702.

Щодо проведення розрахунку з ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням, зазначає, що відповідно до наказу Закарпатського рибоохоронного патруля від 09.12.2021 року № 65 «Про здійснення розрахунків у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 » з позивачем проведено повний розрахунок у зв`язку з його звільненням, відповідно до довідки про нарахування та виплати останньому коштів за період з травня 2019 року по грудень 2022 року.

Відносно звернень ОСОБА_1 про надання йому відпусток, вказує, що у зв`язку зі звільненням позивача у грудні 2022 року, з ним було проведено повний розрахунок відповідно до норм чинного законодавства, а також виплачена компенсація за невикористані щорічну основну та щорічну додаткову відпустки у кількості 57 календарних днів.

Одночасно, 20.01.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду із даними позовними вимогами.

В обгрунтування необхідності залишення позовної заяви без розгляду зазначає, що зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути із відповідача кошти за період з 31.05.2019 року по теперішній час, отже, право на звернення із вказаною позовною заявою виникло ще в 2019 році, проте, позивач не скористався своїм правом на звернення до суду у строки, встановлені ст. 233 КЗпП України.

Крім того, з огляду на наявність судового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року у справі № 260/7913/22, яким фактично вирішено спірні трудові правовідносини, про які йдеться у позовній заяві ОСОБА_1 , підстави для поновлення пропущеного строку для звернення до суду відсутні.

31.01.2023 року позивачем до суду направлено заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, зміст якого зводиться до заперечення щодо тотожності позовних вимог в судових справах № 260/7913/21 та 260/4319/22. З посиланням на ст. 116 КЗпП України в частині обов`язку роботодавця письмово повідомити працівника про нараховані суми, належні йому при звільненні, стверджує, що відповідачем вказаного обов`язку не виконано, відтак, позивач не знав і не усвідомлював про нараховані йому суми, в результаті чого не знав про порушення його права з боку роботодавця.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з такого.

Як встановлено судом за допомогою системи Діловодство спеціалізованого суду, в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про зобов`язання відповідача завершити дисциплінарне провадження, яке розпочато наказом за № 58-ТО від 07.06.2019 року, без притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; поновлення позивача на займаній посаді начальника управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області та допустити його до виконання службових обов`язків; стягнення з відповідача на користь позивача за час відсторонення від виконання посадових обов`язків: - кошти в сумі середньої заробітної плати; - кошти в сумі компенсації за невикористану щорічну чергову та додаткову відпустку; - кошти в сумі оплати строків перебування на лікарняному як тимчасово непрацездатного; - кошти в сумі матеріальної допомоги; - суми інших передбачених законодавством додаткових платежів враховуючі 3 % річних за час затримки та компенсацію індексу інфляції за час відсторонення від виконання посадових обов`язків; зобов`язати відповідача надати позивачу відпустки за час відсторонення від виконання посадових обов`язків в порядку передбаченому законодавством України (справа № 260/990/21, головуючий суддя Іванчулинець Д.В.).

Рішенням від 16.07.2021 року у вказаній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, в частині визнання протиправною бездіяльності Державного агентства рибного господарства України щодо незавершення розпочатого відносно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, згідно наказу № 58-ТО від 07 червня 2019 року та зобов`язання Державне агентство рибного господарства України вчинити дії, враховуючи наявність або відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, по дисциплінарному провадженню розпочатому відповідно до наказу № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

При цьому, щодо вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших компенсацій судом відмовлено в їх задоволенні, оскільки не встановлено факту незаконного звільнення позивача.

В подальшому, наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 08.12.2021 року № 127-ТО позивача звільнено з посади начальника Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства, за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 ч. 2 ст. 65 Закону України Про державну службу, а саме прогул державного службовця, з 09 грудня 2021 року.

Не погодившись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 року (справа № 260/7974/21, головуюча суддя Маєцька Н.Д.) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу Державного агентства меліорації та рибного господарства Про звільнення ОСОБА_1 від 08.12.2021 року № 127-ТО; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Закарпатській області з 10.12.2021 року та стягнення на користь ОСОБА_1 із Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.12.2021 року по 13.10.2022 року в розмірі 304786,15 грн. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.10.2022 року).

Крім того, судом встановлено, що в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 260/7913/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу кошти в розмірі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та зобов`язання компетентні органи Державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України за наявністю підстав, відповідно до вимог чинного Законодавства України стягнути з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 .

Рішенням суду у даній справі від 01.06.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в частині визнання протиправною бездіяльності Державного агентства меліорації та рибного господарства України щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 та стягнення з Державного агентства меліорації та рибного господарства України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Держрибагентства України № 58-ТО від 07.06.2019 року Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , в розмірі 844895,56 грн.

Як встановлено судом, підставою для звернення до суду у справі № 260/4319/22, в тому числі, є протиправна бездіяльність відповідача щодо не виплати в день звільнення всіх належних позивачу коштів, які на день звільнення в свою чергу складали 300751,94 грн.

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Визначаючись з приводу того, чи врегульовано іншими законами інші строки для звернення до адміністративного суду у правовідносинах, пов`язаних із затримкою виплати працівникові усіх сум при звільненні, суд враховує положення статті 233 Кодексу законів про працю України.

Так, частиною статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Суд зазначає, що встановлений частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України тримісячний строк звернення до суду з метою вирішення трудового спору і є тим іншим строком в розумінні частини 3 статті 122 КАС України, який слід застосовувати в даному випадку.

Оскільки, у рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу суд конституційної юрисдикції роз`яснив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що для середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені застосовуються положення статті 233 КЗпП України а невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Саме тому, звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні обмежено строками позовної давності.

Разом з тим, оскільки спірні правовідносини пов`язані із стягненням середнього заробітку за час затримку виплати позивачу при звільненні з публічної служби, то під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають положення КАС України, як норми спеціального закону, а не положення Кодексу законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 620/1982/19.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, юридично значимими обставинами в межах спірних правовідносин є невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, відповідно до наказу Закарпатського рибоохоронного патруля від 09.12.2021 року № 65 «Про здійснення розрахунків у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 » з позивачем проведено повний розрахунок у зв`язку з його звільненням, на підтвердження чого надано довідку про нарахування та виплати останньому коштів за період з травня 2019 року по грудень 2022 року, проте до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 25.10.2022 року, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого чинним законодавством України.

Позивач жодних пояснень чи доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску ним строку звернення до суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Крім цього, ч. 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, одним із обов`язків позивача при поданні позовної заяви, яку подано з пропуском строку звернення до адміністративного суду, є надання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску. Наслідком же невиконання такої вимоги, встановленої судом після відкриття провадження у справі, є прийняття судом ухвали про залишення позову без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення останньому ухвали.

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, з метою надання можливості подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 118, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без руху і встановити строк для усунення виявлених недоліків заяви протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті