Справа № 520/2787/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р.Справа № 520/2787/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

представник позивача Боженко А.А.

представник відповідача Лисенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 09.02.22 року по справі № 520/2787/22

за позовом Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

до Комунального підприємства "Харківводоканал" , Генерального директора КП "Харківводоканал" Панова Віталія Володимировича

про встановлення тимчасового обмеження керівника платника податків - боржника у праві виїзду за межі території України в порядку ст. 283 КАСУ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, поданою в порядку ст.ст. 283, 289-2 КАС України, в якій просив суд:

- тимчасово обмежити у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) керівника КП "Харківводоканал" (), що має податковий борг в розмірі 447 451 542,18 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року заяву Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до КП "Харківводоканал", Панова Віталія Володимировича - керівника - генерального директора КП "Харківводоканал" про встановлення тимчасового обмеження керівника платника податків - боржника для виїзду за межі України - повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що оскільки на обліку в Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків знаходиться Комунальне підприємтво "Харківводоканал" (), яке має податковий борг більше 1 мільйону гривень та з моменту вручення податкової вимоги минуло 240 календарних днів, позивачем до суду подано позовну заяву у відповідності до статті 160 КАС України, керуючись вимогами п. 87.13 ст. 87 ПК України та ч. 1 ст. 289-2 КАС України.

Відповідач, КП "Харківводоканал" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву, виходив з того, що заява в даній справі, незалежно від формулювання її назви, має бути подана податковим органом з дотриманням строку, визначеного ч. 2 ст. 283 КАС України, тобто протягом 24 годин з моменту ухвалення керівником контролюючого органу рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Оскільки податковим органом пропущено строк звернення до суду протягом 24 годин з дня виникнення підстав, що надають йому право звернутися до адміністративного суду з заявленими вимогами, та в поданому клопотанні відсутні доводи на спростування вказаного висновку, суд дійшов висновку, що контролюючим органом у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху, у зв`язку з чим ця заява підлягає поверненню заявнику.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи позивач, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою (заявою), поданою в порядку ст.ст. 283, 289-2 КАС України, в якій просив суд: тимчасово обмежити у праві виїзду за межі території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) керівника КП "Харківводоканал" (), що має податковий борг в розмірі 447 451 542,18 грн.

Розглянувши заяву Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, судом було встановлено, що податкова вимога форми "Ю" від 07.06.2016 р. №7-17 вручена уповноваженій особі підприємства - боржника 09.06.2016р., тобто в даному випадку перебіг 240-денного строку, встановленого п.87.13 ст.87 Податкового кодексу України, розпочався з 00 год. 00 хв. 10.06.2016 р. та закінчується о 24 год. 00 хв. - 04.02.2017 р. Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до суду з даною заявою 07.02.2022р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. (17:06 год.) заяву Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, подану в порядку ст. 283 КАС України було залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків - надати обгрунтування, яке б підтверджувало сукупність підстав та настання обставин, що передбачають право заявника як податкового органу на звернення до суду з заявою 07.02.2022р., з урахуванням того, що строк звернення до суду становить 24 години з моменту встановлення відповідних обставин, що зумовлюють звернення до суду.

На виконання вказаної ухвали, у строк встановлений судом, податковим органом було надано клопотання, відповідно до якого він просив прийняти позовну заяву до розгляду та задовольнити її. При цьому податковий орган зазначив, що звернувся до суду саме з позовною заявою, поданою в порядку ст. 160 КАС України, за наявності у нього повноважень для звернення до суду, які надані згідно п. 87.13. ст. 87 Податкового кодексу України. Податковий орган також вказав, що відповідно до наведеної вище норми Податкового кодексу України, а також ч. 1 ст. 289-2 КАС України, передбачено його право звернення до адміністративного суду із позовною заявою, а окремо п. 7 ч. 1 ст. 283 КАС України передбачає порядок провадження у справах за зверненням податкових і митних органів, в тому числі за заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України. З наведеного податковий орган зробив висновок, що він самостійно визначає порядок такого звернення: в загальному порядку або відповідно до ст. 283 КАС України з метою термінового розгляду, про що зазначається в позовній заяві. Доводів, які б підтверджували сукупність підстав та настання обставин, що передбачають право податкового органу звернутися до суду 07.02.2022р., податковим органом не наведено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно приписів п. 87.13 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України врегульовані ст. 289-2 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 289-2 КАС України у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Пункт 7 частини 1 статті 283 КАС України встановлює, що провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента - боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, норми п. 7 ч. 1 ст. 283 КАС України передбачають право податкового органу звернутися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи - боржника у праві виїзду за межі України, яке кореспондує з приписами п. 87.13 ст. 87 Податкового кодексу України.

Усі наведені норми введено у дію згідно Закону України від 30.11.2021р. № 1914-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень", яким до Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України внесено відповідні зміни та вони регулюють однопредметні правовідносини.

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України).

В свою чергу статтею 283 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів, зокрема частиною другою, визначено, що заява податкового органу подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Вказана норма ч. 2 ст. 283 КАС України є спеціальною нормою порівняно зі ст. 122 КАС.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що норма ст. 289-2 КАС України, як і норма п. 7 ч.1 ст. 283 КАС України, визначають єдину підставу для звернення до суду податкового органу, яка визначена п. 87.13 ст. 87 Податкового кодексу України.

Разом з тим, стаття 87 Податкового кодексу України не визначає з заявою або позовною заявою має звертатись до суду контролюючий орган за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

При цьому, згідно частини 3 п. 87.13 ст. 87 Податкового кодексу України визначено, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

У клопотанні, поданому на виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху, податковий орган фактично вказує, що ці норми є різними за змістом та він самостійно обирає за якою з них має звернутися до суду. Крім того, податковий орган зазначає, що позовну заяву подано ним у відповідності до ст. 160 КАС України, керуючись вимогами п. 87.13 ст. 87 ПК України та ч. 1 ст. 289-2 КАС України.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, податковий орган звернувся до суду з позовною заявою, яка містила посилання як на ст. 283 КАС України, так і на ст. 289-2 КАС України. Позовна заява (заява) оформлена з урахуванням вимог ст. 283 КАС України, зокрема, підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень скріплено печаткою, як це визначено п. 6 ч. 2 ст. 283 КАС України, судовий збір за подання заяви не сплачено.

У позовній заяві (заяві) податковий орган зазначив, що обмежувальний захід, який він просить суд застосувати до відповідача, пов`язаний з необхідністю забезпечити виконання рішень керівника контролюючого органу про стягнення коштів КП "Харківводоканал", застосованих рішеннями № 1 від 05.12.2018р. та № 4 від 29.12.2021р.

Визначаючи характер поданої заяви, суд виходить з того, що стаття 289-2 КАС України містить конкретну підставу для звернення до суду - несплату податкового боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. Стаття 283 КАС України (п. 7 ч. 2) такої вимоги не містить та пов`язує звернення до суду податкового органу з виконанням ним визначених законом повноважень.

Слід зазначити, що норми ст. 289-2 КАС України не встановлюють інших строків звернення до суду, ніж передбачені ч. 2 ст. 283 КАС України, визначаючи необхідність дотримання 240 календарних днів несплати податкового боргу з дня вручення платнику податків податкової вимоги як необхідний запобіжник, які дозволяє уникнути передчасному зверненню до суду податкового органу з позовом про обмеження виїзду керівника платника податків - боржника до спливу строку, коли платник податків має можливість самостійно сплатити податковий борг.

Також, як зазначено вище, стаття 283 КАС України вказує на можливість звернення податкового органу до суду при здійсненні ним визначених законом повноважень, що включає необхідність забезпечення виконання рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах заява або позовна заява має бути подана виключно з підстав, визначених п. 87.13 ст. 87 Податкового кодексу України, та в разі її подання з дотриманням вимог ст. 283 КАС України - у строк не більше 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Доводи податкового органу про його можливість самостійно визначати форму, в якій він здійснює звернення до суду не доведені посиланням на відповідні нормативні акти, що суперечить вимогам ч .2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що заява в даній справі, незалежно від формулювання її назви, має бути подана податковим органом з дотриманням строку, визначеного ч. 2 ст. 283 КАС України, тобто протягом 24 годин з моменту ухвалення керівником контролюючого органу рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Враховуючи, що рішення про стягнення з КП "Харківводоканал" коштів в рахунок погашення його податкового боргу ухвалено керівником контролюючого органу 05.12.2018 р. та 29.12.2021 р. відповідно, а до суду податковий орган звернувся 07.02.2022 р., позивачем пропущено строк звернення до суду - 24 години з моменту встановлення обставин, що зумовили його звернення, тобто з моменту ухвалення зазначених рішень.

Відповідно до ч.3 ст. 283 КАС України у разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів.

Беручи до уваги те, що податковим органом пропущено строк звернення до суду протягом 24 годин з дня виникнення підстав, що надають йому право звернутися до адміністративного суду з заявленими вимогами, та в поданому, на виконання ухвали про про залишення заяви без руху, клопотанні відсутні доводи на спростування вказаного висновку, судова колегія вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що контролюючим органом у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху, у зв`язку з чим ця заява підлягає поверненню заявнику.

Колегія суддів також наголошує, що встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 283 КАС України повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Отже, колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції, вважає, що при її прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року по справі № 520/2787/22 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 по справі № 520/2787/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 02.02.2023 року