Справа № 640/4349/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4349/22 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ ІНВЕСТ ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «КИЇВ ІНВЕСТ ГРУП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проводилась фактична перевірка ТОВ «Київ Інвест Груп» за адресою: 02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія між вул. Першого Травня та вул. Автотранспортною.

Фактична перевірка позивача здійснена на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 10 червня 2021 року №4765-п.

Перед початком перевірки представника ТОВ «Київ Інвест Груп» ОСОБА_1 ознайомлено з направленнями на перевірку, службовими посвідченнями та вручено копію наказу «Про проведення фактичних перевірок» від 10 червня 2021 року №4765-п.

В ході перевірки, з метою зняття фактичних залишків пального, начальнику АГЗП ОСОБА_1 вручено запит від 19 липня 2021 року №б/н з вимогою провести 19 липня 2021 року інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей та зняття залишків пального, яке знаходиться у власних та/або орендованих ТОВ «Київ Інвест Груп» місцях зберігання.

Водночас при проведенні інвентаризації залишків газу скрапленого на АГЗП, начальником ОСОБА_1 , як зауважив відповідач, відмовлено у доступі до показників блоку управління (консолі) рівнемірів DELPHI 485/ALU/DP/LPG/K, та запропоновано інформацію з рівномірів-лічильників у вигляді фото.

В подальшому, проведено 19 липня 2021 року о 17:00 зняття фактичних залишків газу скрапленого за допомогою показників відсоткомірів, а відповідно до надісланої представником ТОВ «Київ Інвест Груп» на VIBER фотографії, показники консолі містять інформацію станом на 17:51 від 19 липня 2021 року.

Начальник АГЗП ОСОБА_1 від підпису в акті зняття залишків пального відмовився, про що складено відповідний акт.

Згідно даних Х-звіту РРО №16097, станом на 17:00 19 липня 2021 року на АГЗП залишки газу скрапленого складають 5 335,08 л.

За результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей перевіркою встановлено, що різнипя між фактичними залишками газу скрапленого згідно даних Х-звіту РРО, складає (з урахуванням похибки вимірювання) - 262,79 л.

Тобто, на АГЗП за адресою: м. Київ, вул. Харченка Євгенія (колишня Леніна) між вул. Першого Травня та вул. Автотранспортною встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації 262,79 л. газу скрапленого (код УКТ ЗЕД - ) загальною вартістю - 4 123,18 грн., що не підтверджено будь-якими документам, що посвідчують походження даного товару, та згідно яких здійснюється первинний облік.

В той же час, на виконання вимог запиту від 19 липня 2021 року позивачем 20 липня 2021 року надано відповідь на зазначений запит з відповідними підтверджуючими документами щодо належного обліку скрапленого газу на АГЗП за адресою: м. Київ, вул. Харченка Євгенія (колишня Леніна) між вул. Першого Травня та вул. Автотранспортною.

За результатами перевірки складено Акт від 29 липня 2021 року №59310/Ж5/26-15-09-02/38744775.

Позивачем подано заперечення на акт від 29 липня 2021 року №59310/Ж5/26-15-09- 02/38744775.

Головне управлінням ДПС у м. Києві листом від 07 вересня 2021 року №25020/І/26-15-09-02-16 повідомило позивача про залишення заперечень без задоволення, а висновки акту без змін.

Позивачем 20 вересня 2021 року отримано податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2021 року №25, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 8246,36 грн. за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадське харчування та послуг.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач 28 вересня 2021 року оскаржив податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2021 року №25 до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 21 січня 2022 року №1202/6/99-00-06-03-01-06 залишено скаргу позивача без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2021 року №25 - без змін.

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (стаття 9 Закону №996-XIV).

За змістом пунктів 12,13 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

За приписами статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеного вбачається, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію лише тих товарів, запаси яких обліковуються ними за місцем зберігання або реалізації цих товарів. При цьому, у разі встановлення контролюючими органами факту реалізації товарів, що не обліковані у встановленому порядку до таких суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами їхньої реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом в ході проведення перевірки за участі начальника АГЗП ОСОБА_1 складено акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 19 липня 2021 року (начальник АГЗП ОСОБА_1 від підписання акту відмовився), який є невід`ємним додатком до акту перевірки №59310/Ж5/26-15-09-02/38744775 від 29 липня 2021 року.

В акті зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 19 липня 2021 року зазначено ціну реалізації за 1 літр газу скрапленого 15 грн. 69 коп., а також наповненість двох резервуарів ємністю 4626 літрів та 4621 літрів на 59% та 57%.

За результатами співставлення залишків, зазначених в Х-звіті від 16 год. 58 хв. 19 липня 2021 року та фактичних залишків газу скрапленого, згідно акту зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті від 19 липня 2021 року, з урахуванням допустимої похибки, згідно Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 червня 2002 року №332, перевіряючими зроблено висновок про наявність 262,79 літрів газу скрапленого, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання у встановленому законодавством порядку.

З урахуванням зазначеного контролюючим органом розраховано вартість необлікованого скрапленого газу, яка склала 4123,18 грн та на підставі цієї суми штрафні санкції застосовані у подвійному її розмірі - 8246,36 грн.

Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР розмір штрафних санкцій за реалізацію товару, який не облікований за місцем реалізації та зберігання у встановленому порядку, напряму залежить від кількості цього товару та його ціни.

Отже, у такому разі, для надання оцінки правомірності визначення розміру застосованих до позивача штрафних санкції необхідно перевірити правильність розрахованого відповідачем обсягу залишку необлікованого скрапленого газу на торгівельному об`єкті ТОВ «Київ Інвест Груп» та ціни його реалізації.

З матеріалів справи вбачається, що при визначенні розміру штрафних санкцій відповідач виходив з того, що на торгівельному об`єкті позивача наявні 262,79 літрів необлікованого скрапленого газу загальною вартістю 4123,18 грн (262,79 літрів * ціну 1 літра - 15,69 грн).

Вказані висновки посадових осіб ГУ ДПС в м. Києві були здійснені на підставі акта зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті, в якому зафіксовано наявність двох ємностей об`ємом 4626 літрів та 4621 літрів на 59% та 57%.

Водночас у пункті 2.2.14. «Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки» Акта перевірки зазначено, що працівниками ГУ ДПС в м. Києві встановлено фактичний залишок скрапленого газу в об`ємі 5626 літр, при цьому залишок скрапленого газу згідно з Х-звітом повинен був складати 5335,08 літрів.

Таким чином, посадові особи контролюючого органу, віднявши кількість літрів фактичного залишку скрапленого газу від залишку зазначеного в Х-звіті, дійшли висновку про те, що об`єм необлікованого скрапленого газу на торгівельному об`єкті ТОВ «Київ Інвест Груп» складає 262,79 літра ((5626-5335,08)-28,13 (відносна похибка вимірювання)=262,79).

Як вбачається з матеріалів справи, на торгівельному об`єкті позивача наявні дві ємності об`ємом 4626 літрів та 4621 літра, тобто загальний об`єм цих ємностей складає 9247 літрів.

У акті зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті зафіксовано те, що ємності №1 та №2 заповнені скрапленим газом на 59% та 57%.

Отже, із зазначеного можна дійти висновку, що фактичний об`єм скрапленого газу складав: у ємності №1 - 2729,34 літрів (59% від 4626), у ємності №2 - 2633,97 літри (57% від 4621), загальний об`єм при цьому склав - 5363,31 літри.

Таким чином, посадові особи контролюючого органу, зазначивши про фактичне заповнення ємностей №1 і №2 на 59% та 57% неправильно визначили кількість літрів фактичного залишку скрапленого газу, вказавши його об`єм у розмірі 5626 літрів.

Відповідно до пункту 230.1.4. статті 230 ПК України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Дані про фактичні залишки пального на початок та кінець доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів зіставляються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, з показниками системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Окрім цього, для правильного визначення розміру штрафних санкцій за одиницю вимірювання фактичного залишку скрапленого газу необхідно брати саме кількість такого газу у літрах, що також прямо вбачається з бланку акта зняття залишків товарних запасів на торгівельному об`єкті, в якому у відповідній колонці необхідно зазначати кількість товару у: штуках, кілограмах або літрах.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, під час проведення перевірки висновки про фактичну кількість залишку скрапленого газу на торгівельному об`єкті позивача здійснені відповідачем на підставі даних рівнеміра Rochester Gauges International, Бельгія, який є вбудованим у резервуар поплавковим пристроєм, що показує наповненість резервуара у відсотках по шкалі від 5% до 95% і призначений для відстеження наповнення резервуару при заправці з транспортної ємності.

Також у матеріалах справи наявний лист ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДРТ» від 21 липня 2020 року №400-20/15, згідно якого поплавковий пристрій типу Rochester вбудований в резервуар є індикатором, а не рівнеміром. Такий пристрій не виконує функції рівнеміра-лічильника та не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року №891 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів». Поплавкові пристрої типу Rochester ніколи не проходили оцінку відповідності у зв`язку з чим не можуть бути піддані повірці. Крім того, вони не можуть бути піддані калібруванню тому, що не є засобами вимірювальної техніки.

Стосовно доводів представника відповідача про відмову в доступі до даних рівноміра-лічильника DELPHI 485/ALU/DP/LPG/K, який має дистанційний дисплей, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

З аналізу зазначеного вбачається, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію лише тих товарів, запаси яких обліковуються ними за місцем зберігання або реалізації цих товарів. При цьому, у разі встановлення контролюючими органами факту реалізації товарів, що не обліковані у встановленому порядку до таких суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами їхньої реалізації.

Однак, для встановлення факту реалізації необлікованого товару має бути встановлена розбіжність між даними обліку позивача та фактичними залишками товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31 травня 2019 року по справі №809/1253/16.

Як вказує представник відповідача, позивачем під час перевірки не було надано доступу до показань рівноміра-лічильника, DELPHI 485/ALU/DP/LPG/K, який має дистанційний дисплей, а лише надано фото, яке направлено на «Вайбер» вже після проведення перевірки.

Втім, колегія суддів не може погодитись з такими висновками контролюючого органу, з огляду на приписи пункту 12 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом витребовувались документи у позивача станом на 19 липня 2021 року та зауважено про можливість застосування до позивача заходів, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України.

Позивачем вимоги запиту від 19 липня 2021 року виконано, що підтверджується листом від 20 липня 2021 року, яким надано докази в підтвердження залишків, наявних станом на 19 липня 2021 року.

Доказів, які підтверджують здійснення податковим органом дій щодо встановлення товарів, що на момент перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), а також витребування відповідних документів саме на такий товар матеріали справи не містять.

Більше того, відсутні докази в підтвердження застосування до позивача заходів, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України, а тому вбачається, що контролюючим органом були прийняті докази, надані позивачем листом від 20 липня 2021 року.

Означене вказує на необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо неналежного ведення позивачем обліку товарних запасів через ненадання останнім первинних документів, які підтверджують облік та походження товарів.

При цьому суд першої інстанції вірно зауважив на тому, що вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватися методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, які визначені Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Крім того, матеріали фактичної перевірки, зокрема акт перевірки не містить доказів того, що контролюючим органом були здійснені дії, направлені на встановлення залишків товарних запасів, що окремо вказує на необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо неналежного ведення позивачем обліку товарних запасів.

Отже, без належного встановлення факту наявності у позивача необлікованого товару та його кількості на момент здійснення перевірки, застосування до позивача штрафних санкцій, розмір яких напряму залежить від кількості такого товару та його ціни, є неможливим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що акт перевірки не містить будь-яких доказів, які могли б свідчити про неведення або неналежне ведення позивачем обліку товарних запасів, а тому податкове повідомлення-рішення №2 від 14 вересня 2021 року, яким застосовано до ТОВ «Київ Інвест Груп» штрафні санкції, є необґрунтованим та безпідставним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.