Справа № 580/10791/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 24.06.2021 Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області "Про скасування рішення УДМС України в Черкаській області від 04 серпня 2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та її неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Черкаській області вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасувати рішення від 24.06.2021 Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування рішення УДМС України в Черкаській області від 04.08.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство України" ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та її неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )". У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення відповідача є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.07.2014 позивачка, маючи на той час дошлюбне прізвище ОСОБА_4 , разом зі своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Москва Російської Федерації, звернулась до Соснівського РВ у м. Черкаси УДМС у Черкаській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», оскільки її батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився на території України до 24.08.1991.

Листом від 22.07.2014 вих. №1757 Соснівський РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області матеріали справи про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_6 разом з неповнолітньою ОСОБА_3 для подальшого розгляду та прийняття відповідного рішення направив до УДМС України в Черкаській області.

УДМС України в Черкаській області 04.08.2014 прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_6 разом з її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 .

У подальшому, 24.06.2021 УДМС у Черкаській області, на підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України» прийнято рішення про скасування рішення УДМС України в Черкаській області від 04.08.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_6 та її неповнолітній дитині ОСОБА_3 у зв`язку з поданням свідомо неправдивих відомостей та фальшивих документів.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем у даній справі не надано відповідних належних доказів які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині вчинення дій щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, суд першої інстанції вказав, що у разі набрання законної сили рішення суду у даній справі безумовною підставою для видання позивачу паспорту громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон є його звернення у встановленому законодавством порядку з відповідною заявою про видачу паспорту громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно зі статтею 25 Конституції України громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України (далі - Закон № 2235-III).

За наведеним у статті 1 вказаного Закону визначеннями, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Однією із підстав набуття громадянства України є територіальне походження (стаття 6).

За змістом статті 8 Закону № 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до статті 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення і перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів і провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок № 215 у редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України).

За змістом пункту 22 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, серед іншого, подає зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з пунктом 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктами 96- 97 Порядку № 215 визначено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України і на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною і обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону № 2235-III є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Окрім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо неправдивих або фальшивих відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.

Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у постановах від 21.08.2020, від 27.01.2021 у справах № 520/2915/19, № 826/15657/16 та ін.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач набула громадянство України за територіальним походженням відповідно до рішення ГУ ДМС України у м. Києві від 15.01.2018.

Підставою для набуття позивачем громадянства слугувало те, що батько позивача, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народився на території України. На підтвердження права на оформлення громадянства позивачем було додано свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 07.11.2013.

Підставою ж для прийняття оскаржуваного рішення про скасування рішення про оформлення громадянства України за територіальним походженням зазначено подання завідомо неправдивих відомостей та підроблених документів, які слугували підставою для набуття громадянства України на підставі статті 8 Закону № 2232-ІІІ.

Так, відповідач посилається на те, що згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.06.2021 №1959/5.3-04-06/21 за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження на території України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не виявлено, а Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції 07.11.2013 повторно видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 відносно іншої особи.

Колегія суддів наголошує, що ні наведений лист, ні викладена у ньому інформація не є самі по собі допустимими та достовірними доказами щодо будь-яких фактів. Відомостей про те, що відповідач чи будь-які інші особи здійснювали перевірку викладених у листі обставин, матеріали справи не містять.

Інформація про не виявлення запису у Державному реєстрі актів цивільного стану про ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має жодного відношення до предмету спірних правовідносин, у яких встановлюється факт свідомого подання позивачем недостовірних документів, а не наявність чи відсутність певних даних у державних реєстрах.

Інформація про те, що надане позивачем свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане «відносно іншої особи» за наявних обставин є безпідставним. Матеріали справи містять надану самим відповідачем копію вказаного свідоцтва, зі змісту якого вбачається, що воно стосується народження саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На переконання колегії суддів, допоки у встановленому законом порядку не буде доведено факт підробки наведеного документа, посилання на його недостовірність є передчасним.

Наведена у листі інформація не є свіченням того, що позивач знала або ж могла знати про те, що отримане нею свідоцтво не стосується її батька або ж про те, що наведені у свідоцтві відомості є недостовірними.

Жодних інших доказів на підтвердження обставин, які могли б бути розцінені судом як свідоме подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів відповідачем також не надано.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачем здійснювалася перевірка та уточнення відомостей, викладених у листі від 23.06.2021 №1959/5.3-04-06/21, чи вживалися дії, встановлені на з`ясування обставин того, чи позивач знала або ж могла знати про наведені обставини при зверненні за оформленням громадянства України.

Колегія суддів ураховує, що обов`язок доказування або виправлення помилок та недоліків (у випадку якщо такі мали місце) покладається виключно на державний орган, що приймав рішення, та ні в якому разі не є підставою для обмеження у правах та свободах, або незаконному позбавленню громадянства України.

Викладена у листі відділу державної реєстрації актів цивільного стану інформація підлягала перевірці і підтвердженню відповідними доказами, повноваженнями щодо отримання, дослідження і надання оцінки яких наділений відповідач.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 по справі №815/3575/15.

Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року висловив правову позицію, відповідно до якої, рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Колегія судів також враховує, що подана позивачем заява з доданими до неї документами була перевірена фахівцями відповідача, за результатами розгляду якої у 2014 році останнім було прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Отже, оскільки факт набуття позивачем громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів не підтвердився у ході судового розгляду, то колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач скасував своє рішення про оформлення набуття громадянства України за відсутності правових підстав.

Посилання на постанову Верховного Суду від 29.03.2019 по справі № 820/2921/18 як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є безпідставним, оскільки справу розглянуто за суттєво інших обставин та встановлених фактів.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких