Справа № 367/6607/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року м.Київ № 367/6607/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Бучанської міської ради про визнанні дій, бездіяльності, рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бучанської міської ради про:

- визнання протиправними дій, бездіяльності посадових посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Бучанської міської ради щодо прийняття рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї;

- анулювати рішення Управління соціальної політики Бучанської міської ради від 02.07.2021 щодо відмови ОСОБА_2 в оформленні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї;

- визнати незаконною причину, вказану у рішенні Управління соціальної політики Бучанської міської ради від 02.07.2021 про відмову ОСОБА_2 в оформленні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради поновити заяву ОСОБА_2 від 02.06.2021;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради оформити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 державну соціальну допомогу на підставі заяви від 02.06.2021;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради утриматися у подальшому від незаконних підстав для прийняття рішення про відмову у наданні ОСОБА_2 державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї у разі вчасно поданих документів та довідок для оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї;

- зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради утриматись у подальшому від незаконних підстав для витребовування довідки ОК-5 для оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї у разі поданих позивачкою довідок про доходи.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що у червні 2021 вона звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, проте відповідачем відмовлено , оскільки у складі сім`ї є непрацюючі працездатні, які не сплатили в мінімальному розмірі ЄСВ сумарно протягом 3 місяців. Позивачка вважає, що зазначена обставина не відповідає дійсності, а тому наявні підстави для призначення їй допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 вересня 2021 року вирішено передати справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бучанської міської ради про оскарження дій посадових осіб Управління праці та соціального захисту населення Бучанської міської ради, на розгляд до Київського окружного адміністративного суду (01133, м. Київ, бульвар, Лесі Українки, 26).

За наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.11.2021 визначено суддю Терлецьку О.О.

Ухвалою суду (суддя Терлецька О.О.) від 04.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 35 КАС України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею, повинна бути розглянута цим самим суддею, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

У силу вимог частини дев`ятої статті 31 КАС України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

На підставі розпорядження Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 у зв`язку із перебуванням судді Терлецької О.О. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, проведено повторний автоматизований розподіл справи №367/6607/21, за результатами якого, головуючою суддею визначено Лисенко В.І.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом (частина друга статті 35 КАС України).

Ухвалою суду від 28.06.2022 справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що за наслідком розгляду заяви позивачки про призначення допомоги та перевірки інформації, зазначеної у її декларації, було встановлено, що у чоловіка позивачки, як фізичної особи-підприємця відсутні доходи та не сплачено ЄСВ у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи. Для можливості розгляду звернення позивачки, відповідачем було запропоновано їй надати довідку форми ОК-5 відносно чоловіка за період з 01.10.2020 до 31.03.2021. У зв`язку з неподанням позивачкою такої довідки, рішенням від 02.07.2021 було відмовлено у призначенні допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Відтак, відповідач діяв правомірно у межах законодавства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянською України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 23.09.2015.

Позивачка одружена з ОСОБА_4 , та від шлюбу має чотирьох малолітній дітей, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 17.11.2010 та свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_4 від 28.05.2011, серії НОМЕР_5 від 14.03.2017, серії НОМЕР_6 від 05.03.2019, серії НОМЕР_7 від 03.12.2020.

Сім`я позивачки має статус багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_8 від 26.03.2019, та складається з: матері - ОСОБА_5 ; батька - ОСОБА_6 ; дітей - ОСОБА_7 , 2011 року народження; ОСОБА_8 , 2017 року народження; ОСОБА_9 , 2019 року народження; ОСОБА_10 , 2020 року народження.

Позивачка перебуває на обліку відповідача з листопада 2017 року та отримує допомогу при народженні дитини; допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях.

Допомогу малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_2 отримувала з травня 2018 року до вересня 2020 року.

У червні 2021 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї. До своєї заяви позивачка додала декларацію про доходи сім`ї, що сторонами визнається.

Рішенням Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області від 02.07.2021 позивачці було відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Підставою такої відмови було зазначено, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці у періоді, за який враховується дохід.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 частиною 1 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В розумінні статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" № 1768-III (тут і далі Закон України № 1768-ІІІ, у редакції, що діяв у спірний період) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до статті 1 абзацу 6 Закону України № 1768-ІІІ середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення.

Статтею 3 Закону України № 1768-ІІІ передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Статтею 4 Закону України № 1768-ІІІ передбачено, призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", врегульовано Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі по тексту Порядок № 250).

Згідно із пунктом 1 Порядку № 250 цей Порядок визначає умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога), передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України та з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 250 призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Пунктом 5 Порядку № 250 передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходита майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Відповідно до вимог статті 6 частини 1 Закону України № 1768-ІІІ та пункту 20 Порядку № 250 зазначено, що державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Статтею 5 частиною 1 Закону України № 1768-ІІІ розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; довідку про склад сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.

Відповідно до пункту 8 Порядку КМУ № 250 соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 250 середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців.

Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи).

Середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї для призначення державної соціальної допомоги визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 250 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна соціальна допомога не призначається, якщо: 1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

Державна соціальна допомога у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи: сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис).

Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.

Судом встановлено, що 02.06.2021 позивачка звернулася із письмовою заявою до Управління соціальної політики Бучанської міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. До вказаної заяви позивачкою було додано: декларацію про доходи та майно.

Таким чином, судом встановлено, що при поданні заяви про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям позивачкою відповідно до Порядку № 250 подано необхідні для призначення допомоги документи.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 Порядку № 250, соціальна допомога не призначається у разі, коли, зокрема, у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11цього Порядку).

З аналізу рішення "Про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї" від 02.07.2021 №98, підставою для відмови в призначенні державної допомоги слугувало наявність у складі сім`ї працездатного члена сім`ї, який не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в періоді за який враховується дохід.

Відповідно до відомостей, наявних у ЄДР, чоловік позивачки ОСОБА_11 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 31.03.2016 по теперішній час.

Відповідно до листа ГУ ДПС у Київській області від 16.08.2021 №3535/АП/10-36-71-02 згідно інформаційних баз даних суб`єкт господарської діяльності - фізична особа ОСОБА_12 зареєстрований виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області від 31.03.2016, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №0003500. Згідно даних зазначених в податковій декларації про майновий стан і доходи, одержані за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 сума доходу ОСОБА_11 становила 5910,00 грн. Згідно даних зазначених в податковій декларації про майновий стан і доходи, одержані за період з 01.01.2021 до 31.03.2021 сума доходу становила 1900 грн.

Як встановлено судом, підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям стало те, що у складі сім`ї є непрацююча працездатна особа, яка не сплатила ЄСВ в мінімальному розмірі сумарно протягом 3 місяців.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно із частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, за який враховуються доходи для призначення державної соціальної допомоги, сумарно більше ніж протягом трьох місяців, що не заперечується позивачкою.

Разом з тим, суд зауважує, що пунктом 11 Порядку № 250 передбачено виключення з правової норми, викладеної у пункті 10 цього Порядку.

Так, згідно пункту 11 Порядку № 250 якщо у складі малозабезпеченої сім`ї є непрацюючі працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, і протягом цього періоду зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні менше трьох місяців або які (за яких) не сплатили (не сплачено) мінімального розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи, державна соціальна допомога призначається:

1) не більше ніж на два шестимісячних періоди, якщо: у складі сім`ї є дитина з інвалідністю або особа з інвалідністю, яка згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією потребує постійного стороннього догляду; відсутність будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї.

Державна соціальна допомога за таких умов на наступний строк призначається не раніше ніж через шість місяців після завершення виплати такої допомоги;

2) на один шестимісячний період, якщо малозабезпечена сім`я є багатодітною або у складі малозабезпеченої сім`ї є одинока мати (одинокий батько), що не перебуває у шлюбі, і запис про батька (матір) такої дитини до Книги реєстрації народжень внесено в установленому порядку за вказівкою матері (батька), або мати (батько) у разі смерті одного з батьків і звернулася (звернувся) за призначенням державної соціальної допомоги у липні - грудні 2020 року.

Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що самостійною підставою для призначення державної соціальної допомоги відповідно до підпункту 2 пункту 11 Порядку № 250 є наявність у малозабезпеченої сім`ї статусу багатодітної.

Статус багатодітної сім`ї ОСОБА_2 підтверджується посвідченням серії НОМЕР_9 та не заперечується відповідачем.

Відтак, ОСОБА_2 мала право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на підставі підпункту 2 пункту 11 Порядку № 250.

Відтак, Управлінням соціальної політики Бучанської міської ради дійшло хибного висновку у своєму рішенні від 02.07.2021 №98 про відмову ОСОБА_2 в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, що має наслідком визнання його протиправним та скасування.

У спірних правовідносинах відповідачем також порушено принцип "належного врядування" та право на майно позивача, захищене Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки відповідач помилково відмовив в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи характер спірних правовідносин та беручи до уваги надання позивачкою необхідних документів для нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, що не заперечується відповідачем, та зважаючи на фактичну відсутність підстави для відмови ОСОБА_2 в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, викладеної в оскарженому рішенні Управління соціальної політики Бучанської міської ради суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради призначити державну соціальну допомоги малозабезпеченій сім`ї на підставі заяви ОСОБА_2 від 02.06.2021 № 98.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги про визнання дій, бездіяльності посадових осіб відповідача щодо прийняття рішення щодо оформлення позивачці державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, анулювання рішення відповідача від 02.07.2021 №98, визнання протиправною причину, вказану у цьому рішенні повністю охоплюється вимогою про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 02.07.2021 №98.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити заяву ОСОБА_2 від 02.06.2021 та зобов`язання оформити, нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу на підставі поданої ОСОБА_2 заяви від 02.06.2021, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивачки буде зобов`язання Управління соціальної політики Бучанської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_2 державну соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на підставі її заяви від 02.06.2021 №98.

Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача утриматися у подальшому від незаконних підстав для прийняття рішення про відмову у наданні їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї у разі вчасно поданих документів та довідок для оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та утриматись у подальшому від незаконних підстав для витребовування довідки ОК-5 для оформлення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї у разі поданих позивачкою довідок про доходи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавча визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, у суду немає підстав вважати, що відповідач не буде нараховувати та виплачувати пенсію у майбутньому, а отже вимоги позивачки у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки вони є передчасними.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити частково адміністративний позов.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області від 02.07.2021 №98 про відмову ОСОБА_13 в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Зобов`язати Управління соціальної політики Бучанської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ - 34357702, бул.Б.Хмельницького, 5/5А, м.Буча, Київська область) призначити та виплатити ОСОБА_13 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на підставі її заяви від 02.06.2021 №98.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.