Справа № 160/19349/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року Справа № 160/19349/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №28 від 17.11.2022р., зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022р. (згідно відомостей Укрпошта Експрес) ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачеві до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на посаді машиніста крану металургійного виробництва з 13.10.1997р. по 11.11.2022р.;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачеві пенсії відповідно до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі її заяви від 11.11.2022р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2022р. вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №28 від 17.11.2022р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідної кількості стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та у рішенні зазначено про те, що до заяви про призначення пенсії не надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно до п.20 Порядку №637. Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, так як її трудова книжка містить всі необхідні відомості, що дають підстави для зарахування періоду роботи позивача з 13.10.1997 року до пільгового стажу відповідно до п.3 ст.114 Закону №1058; необхідною умовою для призначення позивачеві пенсії на підставі п.3 ст.114 Закону №1058 є наявність зайнятості 25 років в металургії за професією, яка затверджена Кабінетом Міністрів України; з 13.10.1997 року і по теперішній час позивач працює на посаді машиніста крану металургійного виробництва та наведена посада відноситься до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202.

Ухвалою суду від 07.12.2022р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.20).

29.12.2022р. через систему «Електронний суд» та 06.01.2023р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії за ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу; до пільгового стажу не зараховано період роботи з 13.10.1997 по 11.11.2022 на посаді машиніста крану металургійного виробництва, оскільки за дані періоди роботи позивачем не було долучено пільгові довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, форма якої передбачена в Додатку 5 Постанови №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; лише адміністрація підприємства може визначити, що технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, які можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих і тільки адміністрація підприємства згідно первинних документів може підтвердити, що особа була дійсно безпосередньо зайнята повний робочий день в металургії - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України або ж на роботах, які відносяться до Списку №1 або Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Характер роботи підтверджується виключно первинними документами; а ні Пенсійний фонд, а ні суд, не можуть встановлювати на власний розсуд, чи відноситься певна професія (посада, робота), за якою працює особа на підприємстві, до робіт зі шкідливими умовами праці чи ні; відповідно до записів трудової книжки позивач працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: з 13.10.1997 по теперішній час - машиністом крана металургійного виробництва, проте, в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість позивача на вказаних роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць; даний спір стосується не просто зарахування періоду роботи до пільгового стажу, а саме належність роботи до пільгової, встановлення факту того, що ОСОБА_1 працювала у важких та шкідливих умовах, які негативно впливають на її здоров`я, та саме через це надають їй змогу вийти раніше встановленого законодавством віку на пенсію; не всі машиністи кранів металургійного виробництва користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058, а лише ті машиністи кранів металургійного виробництва, згідно Постанови №202, котрі зайняті виконанням робіт по обслуговуванню виробничого процесу, отже, періоди роботи, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу (Список №1, №2, Постанова №202), визначає підприємство (установа) або його правонаступник з урахуванням вимог законодавства щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах; після запису №12 в трудовій книжці позивача зазначено наступне: «За підсумками атестації робочих місць за умовами праці за даною професією/посадою («машиніст крана металургійного виробництва») підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 наказ №315 від 30.03.2020», відповідно, трудовою книжкою не підтверджено наявність у позивача стажу роботи (не менше 25 років) в металургії за переліком професій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202, що, в свою чергу, унеможливлює здійснення призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, відповідач посилається на свої дискреційні повноваження в даних правовідносинах (а.с.26-28,63-65).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 06.02.2023р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

11.11.2022р. ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 (25 років), до якої надала, зокрема, трудову книжку, що підтверджується копіями відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявними у справі (а.с.45-46).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №28 від 17.11.2022р., яким позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідної кількості стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та у рішенні зазначено про те, що до заяви про призначення пенсії не надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно до п.20 Порядку №637, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.12,43).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим позивач просить відновити її права шляхом визнання такого рішення протиправним, його скасування та зобов`язання відповідача зарахувати позивачеві до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на посаді машиніста крану металургійного виробництва з 13.10.1997р. по 11.11.2022р.; повторно розглянути питання щодо призначення позивачеві пенсії відповідно до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі її заяви від 11.11.2022р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Частиною 3 ст.114 Закону №1058 визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію незалежно від віку мають, зокрема, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, при цьому, за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13.10.1997р. по 31.03.1998р. та з 01.04.1998р. по теперішній час позивач працює на посаді машиніста крана металургійного виробництва, що підтверджується копією трудової книжки позивача, наявною в матеріалах справи (а.с.7-10,36-42).

Вказані періоди не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 при вирішенні питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення (на підставі записів у трудовій книжці), так як позивачем до заяви про призначення пенсії не надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно до п.20 Порядку №637, а в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість позивача на вказаних роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, що підтверджується змістом копії оскаржуваного рішення відповідача №28 від 17.11.2022р., копією розрахунку стажу та відомостями, зазначеними у відзиві, наявними у справі (а.с.12,13,26-28,43,63-65).

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до пільгового стажу роботи позивача відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємств, на яких позивач працювала.

Разом з тим, судом враховується те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2. Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.14 Інструкції №58 визначено, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Згідно з п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

При цьому, слід зазначити, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а та від 29.03.2019р. у справі №548/2056/16-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судом враховується, що посада «машиніст крану металургійного виробництва» відноситься до розділу V Металургійне виробництво чорних та кольорових металів (рудопідготовка, збагачення, окускування, випал руд і нерудних копалин, коксохімічне виробництво, виробництво динасових виробів) Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вищенаведене оспорюване рішення пенсійного органу про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах прийнято протиправно та без врахування вищенаведених обставин.

Окрім того, судом враховується також і те, що статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Тобто, пенсійний орган, відповідно до своїх повноважень, мав надати позивачеві допомогу у витребуванні необхідних документів (зокрема, уточненої довідки).

За викладених обставин та аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки, яка підтверджує пільговий стаж роботи позивача в металургії за посадою машиніст крану металургійного виробництва, яка відноситься до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачами безпідставно та необґрунтовано не були зараховані до пільгового стажу роботи позивача відповідно до ч.3 ст.114 Закону вищенаведені спірні періоди роботи позивача та прийнято рішення від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах з порушенням вимог наведеного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, судом враховується і те, що, відмовивши у зарахуванні спірних періодів роботи позивача, при призначенні останній пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем не було вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не обґрунтовано і не наведено мотивів такої відмови з урахуванням норм вищевикладеного законодавства.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких він приходить до висновку про не зарахування стажу особам до пільгового зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем рішення від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами.

Судом відхиляються посилання відповідача в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов, зокрема, на те, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 13.10.1997 по 11.11.2022 на посаді машиніста крану металургійного виробництва, оскільки за дані періоди роботи позивачем не було долучено пільгові довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, форма якої передбачена в Додатку 5 Постанови №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; відповідно до записів трудової книжки позивач працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»: з 13.10.1997 по теперішній час - машиністом крана металургійного виробництва, проте, в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про характер виконуваної роботи, про зайнятість позивача на вказаних роботах повний робочий день, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, відсутня інформація про проведення атестації робочих місць, оскільки, по-перше, доказів того, що посада, яку займала позивач у спірні не враховані періоди, не належить до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. №202, та не дає позивачеві права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано; по-друге, пенсійний орган при розгляді заяви позивача про призначення їй пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 мав би надати допомогу у витребуванні необхідних документів згідно приписів п.3.3. Порядку №22-1, проте, жодних доказів вжиття таких заходів під час прийняття оспорюваного рішення суду не надано; по-третє, інформація про проведення атестації робочих місць необхідна лише при призначенні пенсії на пільгових умовах по Спискам №1, №2 згідно ч.2 ст.114 Закону №1058, тоді як положення ч.3 ст.114 Закону №1058 не вимагають надання відомостей щодо проведення атестації робочого місця.

Судом критично надається оцінка доводам відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що не всі машиністи кранів металургійного виробництва користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058, а лише ті машиністи кранів металургійного виробництва, згідно Постанови №202, котрі зайняті виконанням робіт по обслуговуванню виробничого процесу, отже, періоди роботи, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу (Список №1, №2, Постанова №202), визначає підприємство (установа) або його правонаступник з урахуванням вимог законодавства щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, так як ані приписи ч.3 ст.114 Закону №1058, ані положення Постанови №202 таких застережень не містять.

Також, судом відхиляються посилання відповідача у відзиві на позов на те, що після запису №12 в трудовій книжці позивача зазначено наступне: «За підсумками атестації робочих місць за умовами праці за даною професією/посадою («машиніст крана металургійного виробництва») підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 наказ №315 від 30.03.2020», оскільки наведені обставини не було обрано підставою для відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за оспорюваними рішеннями (таких посилань оспорюване рішення не містить).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем рішення від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, суд приходить до висновку, що відповідач, прийнявши наведене рішення, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач, прийнявши рішення від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого рішення протиправним та його скасування, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Також, підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачеві до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на посаді машиніста крану металургійного виробництва з 13.10.1997р. по 11.11.2022р. та повторно розглянути заяву позивача від 11.11.2022р. про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах до п.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачеві до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на посаді машиніста крану металургійного виробництва з 13.10.1997р. по 11.11.2022р. та повторно розглянути заяву позивача від 11.11.2022р. про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно фіскального чеку № від 29.11.2022р. у розмірі 992,40 грн. (а.с.5,19а).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №28 від 17.11.2022р., зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.11.2022р. №28 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи на посаді машиніста крану металургійного виробництва з 13.10.1997р. по 11.11.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11.11.2022р. про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва