Справа № 360/4643/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року справа №360/4643/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Жердєва Сергія Миколайовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4643/21 (суддя в І інстанції Захарова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 представник позивача Жердєв Сергій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, в якому позивач просив:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу 1,59 коефіцієнтного значення розміру призначеного йому посадового окладу, який співвідноситься до мінімального розміру посадового окладу;

2) зобов`язати відповідача здійснити з 06.05.2017 по 23.12.2019 перерахунок посадового окладу позивача з 1,59 коефіцієнтного значення розміру призначеного йому посадового окладу, який співвідноситься до мінімального розміру посадового окладу до 1,99 коефіцієнтного значення розміру посадового окладу, та здійснити виплату з урахуванням даного коефіцієнтного значення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач з 16.12.2016 по 23.12.2019 працював на посаді завідувача Сектору у Луганській області, територіального органу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

В період з 06.05.2017 по 23.12.2019 позивачу не перераховувалась заробітна плата відповідно до посадових окладів з урахуванням надбавок та інших доплат апарату Міністерства у зв`язку з набранням чинності Постанови КМУ № 212 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» та Положення про Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 376.

У відповідь на звернення позивача від 29.03.2021 відповідач у листі від 07.05.2021 № 22/К-341-11.1-558 повідомив, що посадовий оклад позивачу нарахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 січня 2017 року № 15 «Питання оплати працівників державних органів» відповідно до групи оплати праці 4 з урахуванням того, що юрисдикція сектору поширювалась на територію Луганської області.

Представник позивача зазначав, що позивач має право на перерахунок посадового окладу з 1,59 коефіцієнтного значення, який співвідношується до мінімального розміру посадового окладу до 1,99 коефіцієнтного значення розміру призначеного йому посадового окладу та здійснити виплату з урахуванням даного коефіцієнтного значення за період роботи з 06.05.2017 по 23.12.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, тому апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.5-7).

Згідно з наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 15.12.2016 №104-к ОСОБА_1 з 16 грудня 2016 року призначено на посаду завідувача Сектору, територіального органу Міністерства, як такого, що переміг у конкурсі на цю посаду, з встановленням: посадового окладу у розмірі 5341,00 грн, надбавки за вислуги років у розмірі трьох відсотків посадового окладу, надбавки за шостий ранг державного службовця у розмірі 500 грн відповідно до найнижчого рангу в межах категорії посади «Б» (а.с.8).

З особового рахунку позивача по заробітній платі №120 за 2017 рік та розрахункових листів 2017 року вбачається, що оклад позивача протягом 2017 році складав 5600 грн (а.с.57-64).

Згідно з розрахунково-платіжною відомістю з січня 2018 року по грудень 2018 року (типова форма №П-6, затверджена наказом Держкомстату України від 05.12.2008 №489) позивачу за посадою завідувач Сектору у Луганській області нараховувалася до виплати заробітна з розрахунку посадового окладу 6500 грн та в залежності від кількості відпрацьованих днів у кожному місяці (а.с.65-68).

Згідно з розрахунком посадового окладу відповідача, наведеним у відзиві на позов (а.с.80), у 2019 році посадовий оклад обчислювався відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затвердженої Постановою № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102), а саме: 1762 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений Законом України «Про державний бюджет» на 1 січня 2018 року) х 1,99 (коефіцієнт відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затвердженої Постановою № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102) х 1,2 (коефіцієнт згідно пункту 3 Додатку до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затвердженої Постановою 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102).

Таким чином, посадовий оклад ОСОБА_1 на 2019 рік складав 8415,00 грн (1 762 грн (прожитковий мінімум на 1 січня 2018 року) х 2 х 1,99 (коефіцієнт) х 1,2 (коефіцієнт).

Наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 20.12.2019 № 235-к ОСОБА_1 , завідувача Сектору у Луганській області, 23.12.2019 звільнено з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Міністерстві у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 376 (далі Положення), Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінреінтеграції є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій у Донецькій і Луганській областях та тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя з (далі - тимчасово окуповані території України), а також прилеглих до них територій, інформаційного суверенітету України (крім здійснення повноважень з управління цілісним майновим комплексом Українського національного інформаційного агентства «Укрінформ»).

Відповідно до п. 7 Положення Мінреінтеграції здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.06.2016 № 495-р «Про утворення територіальних органів Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб» погоджено пропозицію Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (далі - МТОТ) щодо утворення територіальних органів як структурних підрозділів апарату Міністерства за переліком, що додається до розпорядження (в тому числі Сектор у Луганській області).

Положення про Сектор у Луганській області МТОТ, затверджено наказом МТОТ від 24.03.2017 № 40 (далі Положення) (а.с.110-116).

Згідно з пунктом 1.1 Розділу І Положення Сектор у Луганській області є територіальним органом, як структурний підрозділ апарату Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України.

З аналізу розділу 2 Положення слідує, що основні завдання та функції Сектор здійснює на території Луганської області.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 розділу IV Положення Сектор очолює завідувач, який призначається на посаду та звільняється з посади державним секретарем Міністерства з дотриманням вимог законодавства про працю та законодавства про державну службу. Завідувач Сектору є посадовою особою, посада якого належить до посади державного службовця, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу» (а.с.114).

Аналіз наведених положень свідчить про те, що Сектор у Луганській області є територіальним органом та структурним підрозділом апарату Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, діяльність якого розповсюджується на територію однієї області, а саме Луганської області.

Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 889-VIII дія цього Закону поширюється на державних службовців: 1) Секретаріату Кабінету Міністрів України; 2) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади; 3) місцевих державних адміністрацій; 4) органів прокуратури; 5) органів військового управління; 6) органів дипломатичної служби; 7) державних органів, особливості проходження державної служби в яких визначені статтею 91 цього Закону; 8) інших державних органів.

Посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців (стаття 6 Закону № 889-VIII).

Прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються (стаття 38 Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини першої, другої статті 50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення).

Статтею 51 Закону № 889-VIII визначено, що з метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за такими рівнями:

1) Апарат Верховної Ради України, Секретаріат Кабінету Міністрів України, постійно діючий допоміжний, допоміжні, консультативно-дорадчі органи, утворені Президентом України, апарати (секретаріати) Ради національної безпеки і оборони України, Центральної виборчої комісії, Рахункової палати, Конституційного Суду України, Верховного Суду, Офісу Генерального прокурора;

2) міністерства, центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом, який встановлений законом, апарати (секретаріати) вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) інші державні органи, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

4) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва та Севастополя;

5) державні органи, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Схема посадових окладів на посадах державної служби та умови оплати праці державних службовців, з якими укладаються контракти про проходження державної служби, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення, не може бути менше двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом

Кабінет Міністрів України може встановлювати додаткові коригуючі коефіцієнти оплати праці для різних державних органів з урахуванням соціально-економічних, демографічних, кліматичних, екологічних та інших особливостей адміністративно-територіальних одиниць, на територію яких поширюється юрисдикція таких органів.

З метою упорядкування умов оплати праці працівників державних органів, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати працівників державних органів» (далі - Постанова КМУ № 15) затверджено, зокрема, схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році; перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці.

Згідно з схемою посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 визначені розміри окладів на посадах державної служби за групами оплати праці та в залежності від розповсюдження діяльності органу та території України.

За посадою завідувач самостійного сектору, 4 група оплати праці, територія однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, встановлений оклад в розмірі 5600 грн.

В примітках до вказаної схеми зазначено, що посадові оклади працівників структурних підрозділів, які є юридичними особами, територіальних (регіональних) органів центральних органів виконавчої влади, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, визначаються за 4-9 групами оплати праці; працівників структурних підрозділів територіальних органів центральних органів виконавчої влади в області, м. Києві або м. Севастополі, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, визначаються відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби, передбаченої для державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 2018 року № 24) затверджена схема посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2018 році.

Згідно з затвердженою схемою, посадовий оклад у 2018 році завідувача самостійного сектору, 4 група оплати праці, територія однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, встановлений в розмірі 6500 грн.

Судами встановлено, що розмір окладу позивача за посадою завідувача Сектору у Луганській області у 2017 році відповідачем встановлений та виплачувався в розмірі 5600 грн, у 2018 році в розмірі 6500 грн, що цілком відповідає розміру окладу, встановленому у 2017 та у 2018 році постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (у відповідних редакціях) за посадою позивача.

Слід звернути увагу, що у 2019 році порядок нарахування посадового окладу було змінено шляхом застосування коефіцієнтів до базової ставки окладу визначеного для всіх державних службовців.

Відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102) за посадою завідувач самостійного сектору, 4 група праці, територія однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, встановлений коефіціент співвідношень до мінімального розміру посадового окладу 1,99.

Порядок обчислення визначений у Примітках до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затвердженої Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102).

Відповідно до пункту 1 Примітки до схеми, посадові оклади на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів визначаються шляхом множення мінімального розміру посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, який становить два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до 10 гривень (крім мінімального розміру посадового окладу групи 9).

Пунктом 2 Примітки до схеми визначено, що посадові оклади державних службовців 4-9 груп оплати праці, в тому числі фахівців з питань реформ, міністерств, НАДС, Державного агентства з питань електронного урядування, фахівців з питань реформ Секретаріату Кабінету Міністрів України визначаються відповідно до цієї схеми з коефіцієнтом 1,2, а посадові оклади керівних працівників структурних підрозділів, головних та провідних спеціалістів Мін`юсту (крім фахівців з питань реформ), які здійснюють правову експертизу проектів нормативно-правових актів, державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, а також інших органів, визначаються відповідно до цієї схеми з коефіцієнтом 1,45.

Отже посадовий оклад ОСОБА_1 у 2019 році становив 8415, 00 грн (1762 грн (прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня 2018 року) х 2 х 1,99 (коефіцієнт) х 1,2 (коефіцієнт згідно з пунктом 3 Примітки до схеми).

Отже, відповідачем у 2019 році оклад позивача був обрахований із застосуванням коефіцієнту співвідношень до мінімального розміру посадового окладу 1,99, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 №102).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що доводи представника позивача щодо застосування відповідачем іншого коефіцієнту співвідношень до мінімального розміру посадового окладу позивача 1,59 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та на увагу не заслуговують, зважаючи на те, що жодного обґрунтування таких доводів у позові не наведено, відповідних доказів не надано. Також такі доводи не були обґрунтовані представником позивача у судовому засіданні.

Натомість, відповідачем належними та допустимими доказами доведено, що оклад позивача у 2019 році був обрахований із застосуванням коефіцієнту 1,99 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 (в редакції постанови КМУ від 06.02.2019 № 102).

Слід звернути увагу, що застосування коефіцієнтів до базової ставки окладу державних службовців був встановлений у 2019 році відповідно до змін внесених постановою КМУ від 06.02.2019 № 102 до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15.

З огляду на вказане, доводи представника позивача щодо застосування коефіцієнту до базової ставки окладу державних службовців при обрахуванні посадового окладу позивача у 2017, 2018 році є необґрунтованими.

Щодо доводів представника позивача щодо невиплати у період з 06.05.2017 по 23.12.2019 заробітної плати відповідно до посадових окладів з урахуванням надбавок та інших доплат у зв`язку із набранням чинності постанови КМУ від 11.03.2020 № 212 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади».

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Урядом було прийнято рішення про перейменування Міністерства у справах ветеранів України на Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, а також вирішено реорганізувати Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України шляхом приєднання до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 212 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» відмінено рішення про реорганізацію Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб шляхом приєднання до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб.

Також зазначеною постановою Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України перейменовано на Міністерство у справах ветеранів України, а Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України - на Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Отже, постановою КМУ від 11.03.2020 № 212 відбулася відміна реорганізації МТОТ та його перейменування на Мінреінтеграції.

Проте, як вже було зазначено наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 20.12.2019 № 235-к ОСОБА_1 , завідувача Сектору у Луганській області, 23.12.2019 звільнено з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Міністерстві у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України.

В межах позовних вимог предметом спору є правомірність обрахування позивачу окладів в період з 06.05.2017 по 23.12.2019 за посадою на якій він працював в заначений період- завідувач Сектору у Луганській області, територіального органу МТОТ.

Тому слушними є доводи відповідача, що ОСОБА_1 був звільнений з МТОТ за переведенням до іншої юридичної особи - Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (яке наразі перейменовано на Міністерство у справах ветеранів України) з 23.12.2019, відтак неправомірно розповсюджує дію постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 212 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» на спірний період в територіальному органі МТОТ.

Відповідно до частини 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність дій щодо нарахування позивачу коефіцієнтного значення розміру посадового окладу, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому трактуванні позивачем норм матеріального права, зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Жердєва Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 360/4643/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 02 лютого 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін Т. Г. Гаврищук