Справа № 440/902/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 р. Справа № 440/902/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 22.04.22 по справі № 440/902/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги №0-1631 від 20 жовтня 2021 року та рішення про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу від 20 жовтня 2021 року №1478/16-31-13-06-11 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому невідомо з яких підстав виник податковий борг та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування вимоги.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що його податковий борг не має статусу узгодженого податкового зобов`язання, оскільки акт перевірки від 01.08.2019 та податкові повідомлення - рішення від 27.09.2019 №, № ГУ ДФС у Полтавській області позивачу не направлялись. Отже, конролюючий орган позбавив позивача права оскаржити їх у встановленому законом порядку. Апелянт зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , куди направлялись податкові повідомленя - рішення, позивач не проживав та не був зареєстрованим. Разом з тим, зазначив, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи, що сума податкового боргу не є узгодженою, позивач вважає передчасним винесення податкової вимоги, а тому дана вимога підлягає скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що відповідно до інформаційних баз контролюючого органу податковою адресою що закріплена за позивачем станом на момент проведення перевірки була: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 про зміну свого місця проживання не повідомляв. Так, податкові повідомлення - рішення направлені листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 та повернуті оператором поштового зв`язку з відміткою про закінчення терміну зберігання. В подальшому, у зв`язку з наявністю податкового боргу та його несплатою, ОСОБА_1 на адресу проживання станом на 20.10.2021 ( АДРЕСА_2 ) направлена податкова вимога від 20.10.2021 №0-1631 на суму 52137,08 грн, рішення про опис майна від 20.10.2021 №1478/16-31-13-06-11 та лист щодо необхідності погашення податкового боргу та/або надання активів для проведення опису у податкову заставу №36418/6/16-31-13-06-11 від 20.10.2021. Дана кореспонденція отримана боржником особисто 22.10.2021. Таким чином, рішення контролюючого органу від 27.09.2019 про нарахування грошових зобов`язань не скасовані, є чинними та узгодженими. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 - без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що документальна невиїзна перевірка громадянина ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) проведена на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 10.05.2019 року № 1284 по питанню достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів з ввезеного на митну територію України автомобіля марки "Renault Megane" VIN : НОМЕР_2 .

Результати перевірки оформлені актом від 01.08.2019 № 932/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 .

Перевірка проводилася у зв`язку з надходженням листа Волинської митниці від № 133/7/03-70-20-05 до ГУ ДПС у Полтавській області щодо порушення податкового та митного законодавства України громадянином ОСОБА_1 в частині достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України у митному режимі "Імпорт", оформлених за митною декларацією від 13.04.2018 № UА205100/2018/005447.

Так, перевіркою встановлено порушення статті 49 та пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу - подання до органу доходів і зборів недостовірних відомостей про визначення митної вартості за МД від 13.04.18 № UА205100/2018/005447, що спричинило заниження податкових зобов`язань на суму 33191,18 грн. (з них мито - 10372,24 грн. та ПДВ-22818,94 грн.).

Акт перевірки від 01.08.2019 № 932/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 направлено на податкову адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Вказаний акт повернуто поштою з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 55).

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 27.09.2019:

№ 5, яким донараховано основного платежу за заниження податку на додану вартість з ввезених товарів на суму 22818,94 грн та застосовано штрафні санкції і сумі 5704 грн 74 коп;

№ , яким донараховано основного платежу за заниження мита за товари, які ввозяться громадянами на суму 10372,24 та застосовано штрафні санкції в сум 2593 грн 06 коп.

Згідно інформаційних баз контролюючого органу податковою адресою позивача станом на момент проведення перевірки було: АДРЕСА_1 . Про зміну своєї адреси ОСОБА_1 контролюючий орган не повідомляв.

Податкові повідомлення - рішення листом ГУ ДПС у Полтавській області направлено ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані податкові повідомлення - рішення повернуті поштою з відміткою за закінченням терміну зберігання. Термін сплати донарахованих сум - 08.11.2019 року.

Отже, згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, станом на 28.03.2022 за платником податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) обліковується податкова заборгованість на загальну суму 52137 грн 08 коп, в тому числі 35844 грн 25 коп - податок на додану вартість з ввезених товарів ( код платежі 14070100); 16292 грн 83 коп - мито на товари, які ввозяться (пересилаються) (код платежу-15010200).

Крім того, за несвоєчасну сплату податків відповідно статті 129 Податкового Кодексу України нараховано пеню по податку на додану вартість з ввезених товарів в сумі 7320,57 грн; по миту на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами в сумі 3327,53 грн.

В зв`язку з наявністю податкового боргу громадянину ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) на адресу АДРЕСА_2 направлено податкову вимогу від 20.10.2021 № 0-1631 на суму 52137 грн 08 коп, рішення про опис майна від 20.10.2021 № 1478/16-31-13-06-11 та лист щодо необхідності погашення податкового боргу та/або надання активів для проведення опису у податкову заставу № 36418/6/16-31-13-06-11 від 20.10.2021.

Дана кореспонденція отримана боржником особисто 22.10.2021, що не заперечується позивачем у справі.

Позивач не погодившись із спірною податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового боргу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового боргу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового боргу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну фінансову санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового боргу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового боргу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового боргу України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 56.2 ст. 56 Податкового боргу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

За змістом п. 56.3 ст. 56 Податкового боргу України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового боргу України процедура адміністративне оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами п. 56.18 ст. 56 Податкового боргу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь- який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 оскаржив податкову вимогу та рішення про опис майна до ДПС України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.12.21 №11246/Х/99-00-13-05-09 (вх. 4569/8/16-31 від 10.12.2021) залишено без змін податкову вимогу від 20.10.2021 № 0-1631 на суму 52137 грн 08 коп, рішення про опис майна від 20.10.2021 № 1478/16-31-13-06-11, а скаргу ОСОБА_1 від 26.10.2021 - без задоволення.

Водночас, самі податкові повідомлення-рішення від 27.09.2019 № 010012813, яким донараховано основного платежу за заниження податку на додану вартість з ввезених товарів на суму 22818,94 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 5704 грн 74 коп та № , яким донараховано основного платежу за заниження мита на товари, які ввозяться громадянами на суму 10372,24 та застосовано штрафні санкції в сумі 2593 гр 06 коп, позивачем в адміністративному чи судовому порядку не оскаржено.

Стосовно посилань позивача на той факт, що він не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Пунктом 2 цього Положення визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Це Положення регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Вказаним положенням визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення.

Так, встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток13) відповідно.

В свою чергу, згідно п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.

В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 , з якої встановлено, що місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, позивачем доказів в підтвердження інформування контролюючих органів про зміну місця реєстрації та проживання суду не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення - рішення направлялись відповідачем за останньою відомою податковою адресою: АДРЕСА_1 , рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Отже, податкові повідомлення-рішення є такими, що направлені за належною податковою адресою платника податків.

Невручення в даному випадку позивачу податкових повідомлень-рішень відбулось з незалежних від податкового органу причин, та згідно п. 42.2, 42.3 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими.

При цьому, колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, яку останій зазначає. У разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №360/4692/19, від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а, від 26 липня 2022 року у справі № 640/3437/21

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи позивача щодо причин неотримання ним податкових повідомлень - рішень (непроживання за місцем реєстрації) та підстав для нарахування податкових зобов`язань, могли б бути зазначені у зверненні до адміністративного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження податкових повідомлень-рішень для обґрунтування відповідного позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.10.2020 року у справі №813/3922/17.

Поряд з вищевикладеним, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення - рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань не скасовані і є чинними, податкове зобов`язання визначене ними є узгодженим.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язку платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 13.09.2022 у справі №420/986/22, від 17.11.2022 у справі №160/10776/21, які враховуються судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст. 242 Кодексу аміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача непогашеного податкового боргу, та як наслідок правомірність винесення податкової вимоги № 0-1631 від 20 жовтня 2021 року та рішення про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу від 20 жовтня 2021 року №1478/16-31-13-06-11.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 по справі № 440/902/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова