Справа № 400/4020/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 лютого 2023 р. Справа № 400/4020/22

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 року по справі за позовом Приватного підприємства "Миколаїввтормет" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 21.07.2022 року № 336169, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 року позов Приватного підприємства "Миколаїввтормет" задоволено.

На зазначене рішення суду Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 296 КАС України, а саме пропущено строк звернення до суду , а також не сплачено судовий збір, з огляду на що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Апелянту роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду, передбачені ст.299 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду, апелянтом на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду подано клопотання про усунення недоліків, до якого додано платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі, встановленому ухвалою суду, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування заяви апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції отримав 18.11.2022 року через електронний суд, проте у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, працівників територіального управління Укртрансбезпеки у місті Миколаєві було переведено на дистанційну роботу, у зв`язку з чим була відсутня можливість вчасно подати апеляційну скаргу. Крім того, представник апелянта Міляєва Ю.Б. є внутрішньо переміщеною особою та з 20.04.2022 року не перебувала у місті Миколаєві, що також, на думку скаржника, вплинуло на своєчасність подання апеляційної скарги.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Не заперечуючи, що обставини введення воєнного стану можуть бути визнані як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вже звертала увагу скаржника, що сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо апеляційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання апеляційної скарги у більш стислий строк.

Укртрансбезпека, заявляючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, не обгрунтовує та належними доказами не підтверджує існування непереборних обставин, котрі виникли у зв`язку із введенням на території Україні воєнного стану та унеможливили подання апеляційної скарги у строк, передбачений ст. 295 КАС України.

Так, відсутність представника Міляєвої Ю.Б. з 20.04.2022 року у місті Миколаєві не є об`єктивною перешкодою у своєчасній реалізації скаржником свого права на апеляційне оскарження, оскільки апелянтом не доведена відсутність в Державній служби України з безпеки на транспорті інших посадових та/чи службових осіб, уповноважених на представництво інтересів органу в суді, або їх об`єктивна неможливість здійснювати вказане представництво у зв`язку із воєнним станом.

Щодо доводів апелянта стосовно переведення працівників територіального управління Укртрансбезпеки у м. Миколаєві на дистанційну форму роботи, суд зазначає, що вказана обставина апелянтом жодними доказами не підтверджується. Також апелянтом не зазначено та належними доказами не підтверджено дату початку та можливого припинення дистанційної форми роботи службових осіб територіального органу.

Додатково, слід також наголосити скаржнику, що, подаючи дану апеляційну скаргу лише 29.11.2022 року, відповідач не вказав, які обставини змінились, що були наявні із початку запровадження воєнного стану та переведення працівників органу на вказану форму роботи.

Отже, посилання скаржника на наявність об`єктивних перешкод у своєчасній реалізації свого права на апеляційне оскарження судових рішень в порядку, встановленому КАС України, є безпідставними, оскільки за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Неналежна організація процесу із оскарження судових рішень боку відповідальних осіб, виникнення організаційних чи фінансових складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в ухвалах від 22.09.2022 року у справі №640/3484/19 від 16.11.2022 року у справі №520/11158/21.

Колегія суддів констатує, що пропущений апелянтом строк є значним та не співмірним із процесуальним строком, визначеним КАС України, щодо оскарження рішення суду.

Обґрунтованих перешкод у апелянта в реалізації права на оскарження рішення суду з моменту одержання повного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно з п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч. 3 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, зважаючи на те, що станом на теперішній час недоліки апеляційної скарги не усунуто, причини пропуску строку, зазначені апелянтом, визнано судом неповажними, строк, встановлений судом для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився, колегія суддів приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно ч.2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що Державною службою України з безпеки на транспорті було сплачено судовий збір у розмірі 3721,50 грн. за подачу апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням №3344 від 15.12.2022 року.

Отже, враховуючи, що колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, сплачений Головним управлінням ДПС в Одеській області судовий збір підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 295, 296, 299, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті відмовити.

Повернути Державній службі України з безпеки на транспорті з Державного бюджету України сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн. згідно платіжного доручення №3344 від 15.12.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Верховного Суду.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова