Справа № 140/7438/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/7438/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет (далі ТзОВ Вест Петрол Маркет) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 січня 2022 року №2 про застосування штрафу в сумі 120 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що ГУ ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку автозаправного комплексу (АЗК), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1, на якому здійснює господарську діяльність ТзОВ Вест Петрол Маркет. За висновками акта фактичної перевірки від 09 грудня 2021 року №91417/Ж5/26-15-09-02/42663493 встановлено порушення товариством підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі - ПК України). На підставі акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві 12 січня 2022 року прийняте податкове повідомлення-рішення №2 про застосування штрафу в сумі 120 000,00 грн.

ТзОВ Вест Петрол Маркет не погоджується з податковим повідомленням-рішенням та вважає, що воно суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню як з підстав незаконності самої перевірки, так з підстав необґрунтованості її висновків.

Так перед початком перевірки було пред`явлено наказ від 12 листопада 2021 року №9010-п про проведення фактичних перевірок у суб`єктів господарювання згідно з додатками. Проте наказ не містить найменування позивача як особи, яка підлягає перевірці, підстав для проведення перевірки. В наказі є лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, разом з тим відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки. Найменування позивача як суб`єкта, який підлягає перевірці, та адреса об`єкта перевірки зазначений у додатку 4 до наказу, однак він не підписаний керівником контролюючого органу та не скріплений печаткою.

Позивач вважає, що оскільки наказ не містить відомостей, передбачених абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України, які є обов`язковими, то за відсутності обов`язкових реквізитів ні додаток, ні витяг з нього не можуть оцінюватися як такі, що відповідають вимогам, які ставляться до порядку оформлення наказів про проведення податкових перевірок; контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки ТзОВ Вест Петрол Маркет без жодної визначеної законом умови, за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для проведення перевірки, за результатами якої прийнято оскаржуване податкове-повідомлення рішення, що є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.

Позивач також вважає необґрунтованими висновки акта перевірки про порушення товариством абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, відповідно до якого акцизні склади вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками у разі відсутності позитивного результату повірки на такі витратоміри-лічильники. Зазначив, що ТзОВ Вест Петрол Маркет на АЗК, що перевірявся, використовує п`ять паливо-роздавальних колонок моделі Tokheim Q501 (заводські номери №1236262, №1236270, №1236265, №1236268, №1236266) та одну газороздавальну колонку Adast V-Line (заводський номер 023/2015), котрі виконують функції витратомірів-лічильників та які зареєстровано у відповідному реєстрі згідно з положеннями ПК України. До перевірки надано формуляри паливороздавальних колонок (ПРК), які містять відповідні записи про придатність цих засобів вимірювальної техніки з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів.

Твердження контролюючого органу про те, що з 01 квітня 2020 року по 15 жовтня 2020 року товариство на (АЗК), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1 використовувало 6 витратомірів-лічильників, на які відсутні позитивні результати повірки в зазначений період, позивач заперечує, оскільки в акті перевірки не наведено жодних належних та допустимих доказів, що на такі витратоміри були відсутні позитивні результати повірки або оцінки відповідності в зазначений період. При цьому чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зберігати відповідну документацію про повірку засобів вимірювальної техніки за попередні роки, яка вже вичерпала свою дію.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Відповідач у поданому до суду 09 січня 2023 року відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.43-47). В обґрунтування цієї позиції вказав, що з метою здійснення функцій, визначених у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку пального, ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 12 листопада 2021 року №9010-п, виданого на підставі підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1-16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпунктів 20.1.6, 20.1.8, 20.1.9, 20.1.11 20.1.13, 20.1.20 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, проведено фактичну перевірку на АЗК ТзОВ Вест Петрол Маркет, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Крайня, 1. Під час перевірки позивачу пред`явлено письмову вимогу про надання пояснень та документального підтвердження з питань, що становлять предмет перевірки. При цьому відповідно до формулярів (паспортів) на витратоміри-лічильники (паливо-роздавальні колонки) з серійними номерами №1236262, №1236270, №1236265, №1236268, №1236266, №023/2015 такі з 01 квітня 2020 року по 15 жовтня 2020 року не мали позитивного результату повірки або оцінки відповідності. Отже, ТзОВ Вест Петрол Маркет на АЗК використовувало витратоміри-лічильники, щодо яких відсутній позитивний результат повірки або оцінки відповідності, чим порушено абзац четвертий підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Відповідач вважає, що висновки акта перевірки є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 12 січня 2022 року №2- правомірним.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

На підставі наказу від 12 листопада 2021 року №9010-п Про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання Головне управління ДПС у м. Києві провело фактичну перевірку ТзОВ Вест Петрол Маркет на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1 (а.с.12-13).

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки (зареєстрований 09 грудня 2021 року №91417/Ж5/26-15-09-02/42663493), яким серед іншого встановлено порушення позивачем абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (а.с.14-17).

Як зазначено у пункті 2.2.14 акта перевірки, на автозаправній станції по вул. Крайня, буд. 1 у місті Києві розташовано обладнання, яке використовується ТзОВ Вест Петрол Маркет для приймання, зберігання та роздрібної реалізації пального. Відповідно інформаційного ресурсу ДПС, ТзОВ Вест Петрол Маркет зареєстровано акцизний склад з уніфікованим номером 1006688 за адресою м. Київ, вул. Крайня, буд 1. Директором товариства сформовано довідку розпорядника акцизного складу пального з уніфікованим номером 1006688 та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуар обладнання, що використовується на даній АЗС. На підтвердження позитивного результату повірки засобів вимірювальної техніки (витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників), що використовуються за вище вказаною адресою, товариством до перевірки надано паспорта (формуляри) на колонки паливо/газо роздавальні (зав. номери №1236262, №1236270, №1236265, №1236268, №1236266, №023/2015) та свідоцтва про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки №10455, №10456, №10457, №10458,№ 10459, №10460, № 10461). При цьому метрологічна повірка витратомірів-лічильників проводилась з 15 жовтня 2020 року, про що зазначено у формулярах на паливо/газо роздавальні колонки.

В акті перевірки зроблено висновок, що ТзОВ Вест Петрол Маркет на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1, у період з 01 квітня 2020 року по 15 жовтня 2020 року використовувало паливо роздавальні колонки (витратоміри-лічильники) у кількості 6 штук, щодо яких відсутній позитивний результат повірки або оцінки відповідності, що є порушенням абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 12 січня 2022 року №2, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України до ТзОВ Вест Петрол Маркет у зв`язку з порушенням абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 120 000,00 грн (а.с.18-19).

Позивач оскаржував податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України (ДПС України), рішеннями якої від 03 жовтня 2022 року №12070/6/99-00-06-03-01-06 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.21-24).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як вбачається зі змісту наказу від 12 листопада 2021 року №9010-п (а.с.12), проведення фактичних перевірок ряду суб`єктів господарювання (згідно з додатками 1-10) призначено з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку пального. При цьому правовою підставою для призначення перевірки у наказі вказано підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Позивач вважає, що фактична перевірка проведена без законних на те підстав, оскільки у наказі від 12 листопада 2021 року №9010-п не зазначено конкретну інформацію про порушення вимог законодавства.

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України до спірних правовідносин застосовує висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, від 05 листопада 2018 року у справі №803/988/17, від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16, від 20 березня 2018 року у справі №820/4766/17, за змістом яких підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Відповідні функції контролю передбачені підпунктами 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України. Зокрема, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Цей висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 липня 2022 року у справі №320/1864/21.

При цьому слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки згідно з положеннями підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Як вбачається з наказу від 12 листопада 2021 року №9010-п Про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку пального (а.с.12), що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Таким чином доводи позивача про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки суд відхиляє як такі, що суперечить нормам права, які регулюють спірні правовідносини.

Перевіряючи інші доводи позивача про незаконність перевірки (у зв`язку із відсутністю у наказі на проведення перевірки найменування позивача, відсутністю підпису керівника контролюючого органу та печатки в додатку до наказу), суд зазначає, що пунктом 1 наказу ГУ ДПС у м. Києві від 12 листопада 2021 року №9010-п зазначається про призначення фактичних перевірок ряду суб`єктів господарювання, при цьому йде посилання на додатки 1-10). Додаток 4 до наказу стосується саме позивача. Тут вказано назву суб`єкта господарювання, що буде перевірятися (ТзОВ Вест Петрол Маркет), його адресу: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1, дату початку перевірки: 29 листопада 2021 року та її тривалість: 10 діб (а.с.12-13).

Як вбачається з додатку 4 до наказу від 12 листопада 2021 року №9010-п, він містить підпис в.о. начальника управління, а тому твердження позивача про відсутність підпису є безпідставними. У той же час даний додаток дійсно не скріплений печаткою контролюючого органу.

Однак суд вважає за належне врахувати постанову Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, у якій зроблено висновок, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів.

Суд зазначає, що сам наказ від 12 листопада 2021 року №9010-п скріплений гербовою печаткою ГУ ДПС у м. Києві. На думку суду, окремі недоліки в оформленні цього наказу, а саме відсутності печатки у додатку 4, не роблять наказ недійсним, не впливають на правомірність проведення перевірки та реалізації її результатів шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, при вирішенні спору суд вважає за доцільне перевірити висновки фактичної перевірки, які слугували підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення та які зводяться до встановлення порушень позивачем абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Позивач є розпорядником акцизних складів, за адресою якого і проводилася фактична перевірка.

Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Розпорядником акцизного складу є суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального (підпункт 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 230.1 статті 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно з підпунктом 230.1.4. пункту 230.1 статті 230 ПК України порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Норми статті 128-1 Кодексу застосовуватимуться: 1) з 01 липня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів; 2) з 01 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів; 3) з 01 січня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (пункт 18 підрозділ 5 розділ XX Кодексу).

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідні положення ПК України визначено, що до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються з 01 квітня 2020 року.

Отже, за змістом вказаних норм, для здійснення реалізації пального, розпорядники акцизних складів, де розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 01 січня 2020 року зобов`язані обладнати їх витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Відповідальність за порушення вказаного обов`язку застосовується з 01 квітня 2020 року.

Як слідує з матеріалів справи, на території акцизного складу (уніфікований номер 1006688), на якому здійснює господарську діяльність ТзОВ Вест Петрол Маркет зі зберігання та реалізації пального, розташовано дев`ять паливо-роздавальних колонок моделі Tokheim Q501 (заводські номери №1236262, №1236270, №1236265, №1236268, №1236266) та одна газороздавальна колонка Adast V-Line (заводський номер 123/2015), які виконують функції витратомірів-лічильників та які зареєстровано у відповідному реєстрі згідно з положеннями ПК України.

Відповідно до міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547), міжповірочний інтервал періодичної повірки паливороздавальної колонки для заправки автомобілів світлими нафтопродуктами, мастилами, скрапленим газом, стисненим газом становить 1 рік.

Як встановлено пунктом 3 розділу IV Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 року за №278/28408), оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином: 1) позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку. На вимогу заявника можливе поєднання зазначених видів засвідчення результатів повірки; 2) свідоцтво про повірку ЗВТ може бути оформлене: на паперовому носії; в електронній формі - у разі дотримання вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та цього Порядку.

ТзОВ Вест Петрол Маркет до перевірки надано формуляри на витратоміри-лічильники (паливно-роздавальні колонки) з серійними номерами №1236262, №1236270, №1236265, №1236268, №1236266, №023/2015 (а.с.25-31), які повірені 15 жовтня 2020 року та 12 жовтня 2021 року (а.с.25-31).

Суд зазначає, що станом на момент проведення фактичної перевірки зазначені паливо-роздавальні колонки були належним чином повірені, при цьому цей факт не заперечується і відповідачем, проте звертає увагу на те, що повірка вказаних витратомірів-лічильників здійснена лише 15 жовтня 2020 року. Документи про повірку вказаних витратомірів-лічильників до 15 жовтня 2020 року контролюючому органу під час перевірки, а також суду позивачем не надано.

При цьому суд вважає безпідставними твердження позивача про відсутність обов`язку зберігати відповідну документацію про повірку засобів вимірювальної техніки за попередні роки, яка вже вичерпала свою дію, оскільки відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Таким чином, встановлений перевіркою факт використання ТзОВ Вест Петрол Маркет на АЗС за адресою: м. Київ, вул. Крайня, буд. 1, шести витратомірів-лічильників, щодо яких відсутній позитивний результат повірки або оцінки відповідності до 15 жовтня 2020 року (у період з 01 квітня 2020 року по 14 жовтня 2020 року), знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про правомірне застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з пунктом 128.1-1 статті 128 ПК України, за яким відповідальність настає саме за необладання акцизного складу витратомірами-лічильниками, а в розумінні підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України у разі відсутності позитивного результату повірки акцизний склад вважається необладнаним витратомірами-лічильниками.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх доводів або заперечень.

Достатніх доказів на підтвердження позовних вимог позивачем під час розгляду справи не надано. У свою чергу відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12 січня 2022 року №2.

Оскільки доводи позову не відповідають вимогам закону та обставинам справи, то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Петрол Маркет (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, 1, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук