Справа № 420/17407/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Одеської митниці (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2022/000109 від 18.11.2022 року;

- зобов`язання Одеської митниці здійснити митне оформлення транспортного засобу особистого користування (MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ) у режимі імпорт (випуск у вільний обіг), власником та отримувачем якого є ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.06.2022 року, орган, що видав 5114) із звільненням від оподаткуванням митними платежами на підставі п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою митного оформлення транспортного засобу особистого користування (MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ) у режимі імпорт (випуск у вільний обіг), власником та отримувачем якого є ОСОБА_1 , до відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-автомобільний» Одеської митниці декларантом була подана митна декларація та зареєстрована за №22UA13U0. Однак, 18.11.2022 року позивач отримав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2022/000109, якою відмовлено у прийнятті митної декларації №22UA13U0. Позивач вважає вказану картку відмови Одеської митниці протиправною, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою від 05.12.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/17407/22, та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що до митного оформлення надано митну декларацію №22UA13U0 зі звільненням від оподаткування транспортний засіб (Легковий автомобіль тільки з поршневим двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизелем), пасажирський, що був у використанні 1 шт., марки MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Номер двигуна немає даних, номер шасі - НОМЕР_1 . Тип двигуна дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 2685 куб.см. Потужність двигуна 120 кВт. Колір зелений. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Тип кузова універсал. Відповідає екологічним нормам рівня «ЄВРО-3». Призначений для перевезення людей по дорогам загального користування. Цивільного призначення. Торговельна марка - MERCEDES-BENZ. Виробник DAIMLER AG. Країна виробництва DE. Разом з декларацією з митою митного оформлення зі звільненням від оподаткування транспортного засобу позивач подав документи зазначені в графі 44 МД №№22UA13U0. У відповідності до розділу ІІІ Правил Наказу №1118 та Наказу №207, 15.11.2022 комісією у складі представників структурних підрозділів Одеської митниці розглянуто зазначену декларацію та документи що надано з нею. За результатами розгляду комісією прийнято висновок про не погодження можливості здійснення митного оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування по причині недоотримання вимог п.3 ч.10 ст.374 МКУ, а саме позивачем не доведено проживання на території країни з якої він вибув, не менше трьох років. Враховуючи даний факт, посадовою особою оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500030/2022/000109 від 18.11.2022 року.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що надані позивачем під час митного оформлення копії довідки №6136/19-531-1985 КП від 14.12.2021 року, з якої вбачається про перебування на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова з 18.02.2002 року та довідки №Б-111/6/5114-22/5114/4-22 від 19.10.2022 року, з якої вбачається про зняття з 17.05.2022 року з постійного консульського обліку в Посольстві України в Республіці Молдова є належними доказами, що підтверджують факт проживання позивача на території країни, з якої він вибув не менше трьох років. Отже, позивач вважає, що Одеська митниця необґрунтовано відмовила у митному оформленні автомобіля із звільненням від оподаткування митними платежами.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Одеської митниці надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що довідки №6136/19-531-1985 КП від 14.12.2021 року про перебування на постійному консульському обліку дійсна протягом року з дати її оформлення, тобто на даний момент вказана довідка не є дійсною та не може враховуватися судом при вирішенні справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебував на консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова з 18.02.2002 року, що підтверджується довідкою №6136/19-531-1985 КП від 14.12.2021 року.

Довідкою Малиновського відділу Головного управління ДМС України в Одеській області №Б-111/6/5114-22/5114/4-22 від 19.10.2022 року за заявою ОСОБА_1 він 17.05.2022 року був знятий з постійного консульського обліку в посольстві України в Республіці Молдова у зв`язку з поверненням на постійне проживання в Україну.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Республіки Молдова № НОМЕР_3 автомобіль MERCEDES-BENZ, модель ML270, номер (VIN) НОМЕР_1 належить на праві власності позивачу з 06.11.2020 року.

Згідно довідки з Державної установи «Агенство Державних Послуг» Республіки Молдова від 27.10.2022 року №ТС0073763 транспортний засіб MERCEDES-BENZ, модель ML270, номер (VIN) НОМЕР_1 , який 06.11.2020 року був зареєстрований як власність особи на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з обліку у зв`язку з виїздом за кордон Республіки Молдова 27.10.2022 року.

ОСОБА_1 до митного оформлення надав митну декларацію №22UA13U0 зі звільненням від оподаткування транспортний засіб (Легковий автомобіль тільки з поршневим двигуном внутрішнього згорання із запалюванням від стиснення (дизелем), пасажирський, що був у використанні 1 шт., марки MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Номер двигуна немає даних, номер шасі - НОМЕР_1 . Тип двигуна дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 2685 куб.см. Потужність двигуна 120 кВт. Колір зелений. Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Тип кузова універсал. Відповідає екологічним нормам рівня «ЄВРО-3». Призначений для перевезення людей по дорогам загального користування. Цивільного призначення. Торговельна марка - MERCEDES-BENZ. Виробник DAIMLER AG. Країна виробництва DE.

Позивач разом з митною декларацією з метою митного оформлення зі звільненням від оподаткування транспортного засобу подав документи зазначені в графі 44 МД № №22UA13U0, а саме:

- міжнародна товарно-транспортна накладна «СМR» (код:730, назва:1);

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (код: НОМЕР_4 );

- звіт №КДМ221021-001 про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні транспортного засобу, що буде ввозитися на митну територію України (код:3016, назва КДМ221021-001);

- договір про надання послуг митного брокера №211022 (код:4207, назва:211022);

- договір перевезення б/н від 27.10.2022 (код: 4207, назва: б/н) ;

- паспорт громадянина України (код: 8016, назва: НОМЕР_2 );

- довідка про реєстрацію місця проживання (код: 9000, назва: довідка про реєстр. місця пр. ФО №Б5-105525-ф/л);

- довідка про перебування на консульському обліку (код: 9000, назва: довідка про пер. на конс. обл. №6136/19-531-1985КП);

- картка платника податків (код 9000: назва: Картка платника податків б/н);

- довіреність (код 9000: назва: Довіреність б/н);

- довідка про зняття з обліку транспортного засобу (код: 9000, назва: Довідка про зняття з обліку ТЗ №1721 VP);

- довідка ДМС про зняття з консульського обліку (код: 9000, назва: Довідка ДМС про зняття з консульського обліку);

- акт прийому передачі транспортного засобу (код: 9000, назва: Акт прийому передачі транспортного засобу №32258);

- заява про видачу посвідчення (код: 9000, назва: Заява про видачу посвідчення б/н);

- акт про проведення фізичн. огляду (код: 9000, назва: Акт про проведення фізичн. огляду б/н);

- довідка про реєстрацію особи громадянином України (код: 9000, назва: Довідка №532/НГ -1034);

- сертифікат відповідності (код: 9703, назва UA.009.90838-22).

Також за результатами листування з митним органом декларантом було здійснено досилку документів, а саме:

- закордонний паспорт ОСОБА_1 ;

- адресний листок вибуття;

- адресна довідка.

При нарахуванні митних платежів на транспортний засіб товарної позиції 8703 згідно УКТЗЕД (гр.33 МД) у трьох розділах графи 36 зазначеної митної декларації, декларантом були заявлені преференції за кодом « 301» (відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Мінфіну від 20.09.2012 №1011), які передбачають звільнення від сплати ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість, транспортних засобів особистого користування в разі переселення громадян на постійне місце проживання на підставі пп.б, п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Відповідно до наказу Одеської митниці від 30.08.2021 року №207 створено комісію для перевірки обґрунтованості звільнення від оподаткування ТЗ, що ввозяться громадянами на митну територію України.

Комісією у складі представників структурних підрозділів Одеської митниці розглянуто митну декларацію №22UA13U0 та документи, що надано з нею.

За результатами розгляду комісією прийнято висновок про не погодження можливості здійснення митного оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування по причині недотримання вимог п. 3 ч. 10 ст. 374 МКУ.

Відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2022/000109 від 18.12.2022 року порушення вимог ст.257 Митного кодексу України, п.2, розд., ІІ «Порядку…» затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2021 №651 в частині заповнення графи №36 ЕМД, а саме в частині надання пільг в разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну. Згідно п.4.1 Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» митне оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування здійснюється за рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, прийнятим на підставі висновку комісії та відображеним як резолюція на аркуші погодження. За результатами розгляду підстав для митного оформлення комісія вирішила за не можливе здійснення митного оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування. Рішення комісії (Аркуш погодження митного оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування від 15.11.2022) посилається на недотримання вимог п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача, звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються, зокрема, положеннями МК України, відповідно до частини першої статті 246 якого метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 МК України).

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що:

1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази;

2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відмова у митному оформленні, за приписами частин першої, другої статті 256 МК України, - письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Частиною першою статті 29 МК України визначено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України визначені статтею 374 Митного кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частини десятої статті 374 Митного кодексу України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років.

Підпунктом б) пункту 3 частини десятої статті 374 Митного кодексу України встановлено, що при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 розділу ІІІ Правил, при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби;

паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Підпунктом 4.1 пункту 4 розділу ІІІ Правил визначено, якщо власником (уповноваженою особою) подано ВМД для митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, то до завершення митного оформлення проводиться перевірка обґрунтованості цього звільнення.

Для проведення цієї перевірки створюється комісія, до складу якої включаються такі посадові особи митного органу:

керівник підрозділу, на який покладено функції з митного оформлення транспортних засобів, що належать громадянам, або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу, яким здійснюється контроль за нарахуванням і стягненням податків і зборів (обов`язкових платежів), що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України, або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства або особа, яка його заміщує;

керівник юридичного відділу або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу власної безпеки або особа, яка його заміщує.

За рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, до складу комісії можуть бути включені інші посадові особи митного органу.

Склад комісії затверджується наказом митного органу.

Висновок комісії щодо можливості здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування відображається у вигляді письмової резолюції кожного з членів комісії на аркуші погодження, форма якого затверджується митним органом.

Митне оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування здійснюється за рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, прийнятим на підставі позитивного висновку комісії та відображеним як резолюція на аркуші погодження.

Аркуш погодження долучається до документів, що є підставою для здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування.

У разі виявлення фактів, що підтверджують неможливість здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, вирішується питання щодо сплати належних податків і зборів (обов`язкових платежів) або зворотного вивезення ТЗ за межі митної території України. Зворотне вивезення ТЗ здійснюється за заявою власника (уповноваженої особи) з оформленням ВМД. У разі заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання митному органу документів з такими відомостями як підстави для звільнення від сплати податків і зборів, складається протокол про порушення митних правил.

При необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»:

постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України).

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 розділу ІІІ Правил для громадян України, які переселяються на постійне місце проживання в Україну підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», є такі документи та відмітки в них:

а) паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання», проставленим й анульованим відповідним підрозділом міграційної служби, або з відміткою про анулювання напису «Постійне проживання», засвідченого гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина (для громадян України, які раніше виїхали за межі України тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном), та відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина або анульованою відміткою про дату поставлення на постійний консульський облік, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

б) паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (може бути відсутнім при перетині митного кордону України).

За змістом цих норм право на пільгове митне оформлення зі звільненням від оподаткування митними платежами транспортного засобу, ввезеного громадянином на митну територію України в зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в Україну, виникає за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років та, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року.

Як встановлено судом і зазначено вище, 31.10.2022 року позивач ввіз ТЗ на митну територію України, а 02.11.2022 року уповноважена особа позивача подав до митного оформлення МД № 22UA13U0, у графі 33 якої заявив до митного оформлення вказаний ТЗ.

У графі 36 «Преференція» вказаної МД декларант проставив код пільги 301 «Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД в разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну».

До цієї МД декларант подав, зокрема, міжнародну товарно-транспортна накладна «СМR», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звіт №КДМ221021-001 про незалежну оцінку нерозмитненого бувшого у використанні транспортного засобу, що буде ввозитися на митну територію України, договір про надання послуг митного брокера №211022, договір перевезення б/н від 27.10.2022, паспорт громадянина України, довідку про реєстрацію місця проживання, довідку про перебування на консульському обліку, картку платника податків, довіреність, довідка про зняття з обліку транспортного засобу, довідку ДМС про зняття з консульського обліку (код: 9000, назва: Довідка ДМС про зняття з консульського обліку); акт прийому передачі транспортного засобу, заяву про видачу посвідчення, акт про проведення фізичн. огляду, довідку про реєстрацію особи громадянином України, сертифікат відповідності. Також за результатами листування з митним органом декларантом було здійснено досилку документів, а саме: закордонний паспорт ОСОБА_1 , адресний листок вибуття, адресна довідка.

За результатами розгляду поданих позивачем до митного оформлення документів, Одеська митниця сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA500030/2022/000109 від 18.11.2022 року

Суд встановив, що підставою прийняття відповідачем оскарженого рішення було те, що митним органом за результатами перевірки документів виявлено, невиконання позивачем вимог, передбачених пунктом 3 частиною 10 статті 374 Митного кодексу України, а саме в частині постійного проживання позивача на території Республіки Молдова не менше трьох років.

Як встановлено під час розгляду справи, з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну позивачем під час митного оформлення позивачем надано копії довідки №6136/19-531-1985 КП від 14.12.2021 року, з якої вбачається про перебування на постійному консульському обліку в Посольстві України в Республіці Молдова з 18.02.2002 року та довідки №Б-111/6/5114-22/5114/4-22 від 19.10.2022 року з якої вбачається про зняття позивача з 17.05.2022 року з постійного консульського обліку в Посольстві України в Республіці Молдова.

Крім того, відмітки про прийняття на Постійний консульський облік в Посольстві України в Республіці Молдова з 18.02.2022 року та напис «Постійне проживання» були поставлені в паспорті громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 , виданий 09.04.2002, термін дії якого було продовжено до 09.04.2022 року. В цьому закордонному паспорті 14.04.2022 року були проставлені відмітки про анулювання прийняття на консульський облік та про анулювання напису «Постійне проживання». Проте по закінченню строку його дії, паспорт для виїзду за кордон вилучено та знищено. У позивача залишилась фотокопія паспорту разом з п`ятою сторінкою (особливі відмітки), яка наявна в матеріалах справи (а.с.19-20).

Також, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 виданий ОСОБА_1 04.06.2022 року та довідкою №Б5-105525-ф/л від 15.07.2022 року підтверджується реєстрація місця проживання фізичної особи на території м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 з 15.07.2022 року.

Щодо посилання відповідача про те, що зазначені довідки підтверджують перебування на постійному консульському обліку та зняття з консульського обліку але ніяким чином не підтверджують факт проживання громадянина на території Республіки Молдови. Вони підтверджують тільки перебування на консульському обліку, який не зобов`язує особу після взяття на такий облік проживати на території відповідної країни, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.4 п.2 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2020 №85, постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном (оформили в установленому законодавством порядку документи для виїзду за кордон на постійне проживання або документи для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово).

Згідно ч.6 постанови №856 про перебування на консульському обліку та зняття з консульського обліку закордонними дипломатичними установами України видаються довідки за формою згідно з додатками 1 та 2. До двовимірного штрих-коду (QR-коду), який наноситься на такі довідки, вноситься інформація, що міститься в обліковій картці. Довідки, що видаються особисто, підписуються уповноваженою посадовою особою закордонної дипломатичної установи України, підпис скріплюється малою гербовою печаткою установи.

Отже, суд зазначає, що постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном.

Відтак, суд вважає, що підставами для звільнення від оподаткування митними платежами є документальне підтвердження, а саме відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання. Тобто, факт прийняття на консульський облік є основним способом підтвердження постійного місця проживання на території певної держави.

Таким чином, даними довідками підтверджується факт проживання позивача на території країни, з якої він прибув, не меньше трьох років.

Щодо доводів відповідача про те, що за результатами листування з митним органом Декларантом було здійснено досилку документів, а саме: фото закордонного паспорту разом з п`ятою сторінкою, яку неможливо ідентифікувати з даним паспортом та адресну довідку, адресний листок вибуття, які видані самопроголошеною державою Придністровською Молдовскою Республікою, а законодавством Молдови ПМР має статус Автономного територіального утворення з особливим правовим статусом. Його незалежність не визнаної жодна країна-член ООН, лише кілька держав х невизначеним статусом (Абхазія, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ). З наведених позивачем документів (адресна довідка та адресний листок вибуття), вбачається, що місце його постійного проживання була ПМР. Однак ПМР не є стороною Конвенції, а Україною не встановлено з ПМР ніяких договірних відносин, а отже позивачем не доведено проживання на території країни з якої він вибув, не менше трьох років, а тому не виконано умови передбачені п.3 ч.10 ст.374 МКУ, суд зазначає таке.

Республіка Молдова у своїх міжнародних відносинах (в офіційних документах ООН, Ради Європи, на мапах тощо) розглядає і позначає територію Придністров`я виключно як територію молдовської держави у кордонах Молдовської РСР станом на січень 1990 р. (закріплено у Меморандумі про основи нормалізації відносин між РМ та Придністров`ям від 08.05.1997 р.).

Суд вважає, що легітимність документів, а також права, свободи та інтереси громадян, які проживали та отримали ці документи в Придністровській Молдавській республіці, не можуть бути залежними від вирішення міжвідомчих питань щодо компетенції та рівня повноважень юридичних осіб Республіки Молдова.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.19993 року документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Дану Конвенцію підписали також Республіка Молдова та Україна. Придністровська Молдавська Республіка не є стороною Конвенції від 22.01.1993 року, проте суд вважає, що наслідки невизнання держави застосовуються та стосуються лише невизнаного утворення, його представників та агентів і не стосуються фізичних і юридичних осіб з невизнаних держав. Висновок суду ґрунтується на тому що принципами Європейського судочинства є, зокрема, законність та справедливість. Справедливість стоїть вище права, є реалізацією права, завданням нормотворчості і правозастосовної діяльності. Норми права повинні приводитися у відповідність з вимогами справедливості.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що надані позивачем документи підтверджують факт його проживання на території країни, з якої він вибув, не менше трьох років.

Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі №815/273/15 зробив висновок, що аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що для пільгового оподаткування при митному оформленні транспортного засобу необхідна одночасна наявність таких обставин:

- особа повинна переселятись до України на постійне місце проживання;

- особа повинна звернутися за таким оформленням протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні;

- особа, яка заявила до оформлення такий механічний транспортний засіб до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, повинна проживати на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років;

- особа, яка заявила до оформлення такий механічний транспортний засіб до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, повинна бути власником такого транспортного засобу не менше року;

- транспортний засіб мав перебувати за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року до дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, судом встановлено, що позивачем дотримано встановлені п. 3 ч. 10 ст. 374 Митного кодексу України вимоги, за яких при ввезенні на митну територію України транспортного засобу особа звільняється від оподаткування митними платежами.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2022/000109 від 18.11.2022 року.

При цьому вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання Одеську митницю здійснити митне оформлення транспортного засобу особистого користування (MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ) у режимі імпорт (випуск у вільний обіг), власником та отримувачем якого є ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.06.2022 року, орган, що видав 5114) із звільненням від оподаткуванням митними платежами на підставі п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, враховуючи висновок суду про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці, суд вважає за доцільне з урахуванням вимог ст.9 КАС України задовольнити і похідну вимогу позивача та зобов`язати Одеську митницю здійснити митне оформлення транспортного засобу особистого користування (MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ) у режимі імпорт (випуск у вільний обіг), власником та отримувачем якого є ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.06.2022 року, орган, що видав 5114) із звільненням від оподаткуванням митними платежами на підставі п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Щодо посилання відповідача, що у випадку передбаченому п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України, митне оформлення ТЗ із звільненням від оподаткування митними платежами є повноваженням виключно митних органів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 4 ст.245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Суд зазначає, що позивачем з метою митного оформлення зазначеного транспортного засобу були подані всі необхідні документи.

Отже суд бере до уваги, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Так як, по даній справі, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, суб`єкта владних повноважень, враховуючи що воно прийнято на підставі неповного, необ`єктивного дослідження всіх документів які були надані з метою митного оформлення зазначеного транспортного засобу, та вважає необхідним застосувати положення 4 ст.245 КАС України, що є гарантією того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позивач навів законні й обґрунтовані підстави, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ідентифікаційний код ВП 44005631) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500030/2022/000109 від 18.11.2022 року.

Зобов`язати Одеську митницю здійснити митне оформлення транспортного засобу особистого користування (MERCEDES-BENZ, модель ML270 CDI, календарний рік виготовлення 2000, модельний рік 2001, колісна формула 4х4. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ) у режимі імпорт (випуск у вільний обіг), власником та отримувачем якого є ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 04.06.2022 року, орган, що видав 5114) із звільненням від оподаткуванням митними платежами на підставі п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078, ідентифікаційний код ВП 44005631) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.02.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва