Справа № 460/43394/22
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2023 року м. Рівне №460/43394/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням додаткових 5% внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зобов`язання провести перерахунок та виплату відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 55% грошового утримання як звільненому через хворобу та 15% за кожен рік вислуги понад 20 років по 3%, разом 70%, починаючи з 01.09.2018.

В обґрунтування позову зазначено, що є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років. Зважаючи на зміни у чинному законодавстві, в т.ч. набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» та втрату чинності Законом України «Про міліцію», відповідно до якого він був звільнений, стверджує, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових 5% внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановленням основного розміру пенсії 55 % грошового утримання у зв`язку зі звільненням через хворобу і 15 % за кожен рік вислуги понад 20 років по 3%, разом 70% при вислузі 25 років. З огляду на наведене, вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними та такими, що вчинені всупереч чинному законодавству, а тому просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 10.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивача звільнено зі служби у запас через хворобу, а не у відставку за станом здоров`я, а тому підстав для проведення перерахунку пенсії немає. Також вказано, що позивач звільнений у 2005 році, а норми Закону України «Про Національну поліцію» набрала законної сили 02.07.2015, а відтак на нього не поширюються і підстави для проведення перерахунку пенсії як особі, звільненій зі служби в поліції на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з додаванням 5% відсутні. За таких обставин, відповідач вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

З 31.10.2005 згідно з наказом начальника Управління МВС України в Рівненській області №206о/с від 31.10.2005 майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за пунктом «ж» (за власним бажанням).

Наказом начальника Управління МВС України в Рівненській області №236 о/с від 19.12.2005 внесено зміни до наказу №206 від 31.10.2005, зокрема, ОСОБА_1 вважати таким, що звільнений у запас Збройних Сил України з поставленням на військовий облік за пунктом 64 «б» (через хворобу).

З 01.11.2005 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Пенсія позивачу нарахована виходячи з вислуги 25 років, із розрахунку 65% від грошового забезпечення на відповідній посаді. При цьому, основний розмір пенсії позивача розрахований у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: 50% за вислугу 20 років та 3% відповідних сум грошового забезпечення за кожний рік вислуги понад 20 років.

05.09.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області з заявою про перерахунок пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом 04.10.2022 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача.

Не погодившись бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.23-1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 за №565-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами п. "а" ст.12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б" - "д" ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.

Пунктом "а" ч.1 ст.13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 №114 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 62 Положення №114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту "б" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Натомість відповідно до підпункту "б" пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Судом встановлено, що відповідно ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу відповідно до п. 64 «б» Положення № 114.

Враховуючи положення п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), суд погоджується з пенсійним органом, що позивачу, який звільнений в запас, правильно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.

Крім того, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" внесено зміни в пункт "а" статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту "а" частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 "б" (через хворобу) 31.10.2005, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 13.04.2022 у справі №0540/6069/18-а.

При цьому, суд зауважує, що підстави звільнення зі служби в поліції не можуть бути тими гарантіями соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, з метою відновлення яких було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII від 23 грудня 2015 року.

З огляду на встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки позивача звільнено зі служби в запас через хворобу ще 31.10.2005, а не у відставку за віком чи за станом здоров`я на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», то правові підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням 55% грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, відповідач, відмовивши позивачу у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 55% грошового утримання як звільненому через хворобу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно. В той час як порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя У.М. Нор