Справа № 820/3306/16
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31 січня 2023 р. справа № 820/3306/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі за текстом - відповідач) про визнання дій протиправними, скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, -

встановив:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, платник, підприємець, ФОП), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги (з урахуванням заяви про збільшення) про: 1) визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинах з ТОВ "Тарсан ЛТД"; 2) визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31.05.2016 №Ф-; 3) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 №; 4) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 №; 5) визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 №; 6) визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.06.2016 №001551304.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2021 року касаційну скаргу відповідача задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі №820/3306/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

28 вересня 2021 р. зазначену справу відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями передано у провадження судді Старосєльцевій О.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 р. адміністративну справу прийнято до розгляду; зобов`язано відповідача у строк не пізніше 15 днів з дати одержання цієї ухвали подати безпосередньо до суду, зокрема: документи на виконання постанови Верховного Суду від 14 вересня 2021 р. у справі №820/3306/16, у тому числі: письмові пояснення разом з відповідними доказами з приводу наявності технічної можливості ТОВ "Тарсан ЛТД" виконати спірні поставки з урахуванням його фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ним витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо); наявності ділової мети у розглядуваних операціях; письмові пояснення разом з відповідними доказами щодо обставин і способу налагодження господарських зв`язків між позивачем та його задекларованим постачальником.

Аргументуючи вимоги позову заявник зазначив, що у відносинах з вітчизняним контрагентом - постачальником діяв обачливо, розсудливо і виважено; податковий кредит з ПДВ формував виключно у межах реальних господарських операцій за правильно оформленими первинними документами. Також вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави щодо проведення спірної перевірки повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, а тому дії щодо проведення зазначеної перевірки є протиправними, а прийнятті рішення за результатами вказаної перевірки підлягають скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі за текстом - владний суб`єкт, контролюючий орган, адміністративний орган, ГУ, Управління), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову, зазначив, що документальна позапланова перевірка була проведена на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09.03.2016 та відповідних наказів контролюючого органу, а під час прийняття оскаржуваних рішень відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства, у спосіб та у межах, визначених законом. Зокрема, наголошував на фіктивному (удаваному) характері оспорюваних господарських операцій між позивачем та контрагентом; не підтвердження правомірності включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями шляхом надання належним чином оформлених первинних документів; відсутності у контрагента необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності.

З огляду на приписи ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку, що судовий розгляд справи по суті має бути здійснений в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши під час підготовчого провадження виступи представників сторін, вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації суб`єктів господарювання, набув правового статусу юридичної особи приватного права, значиться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом - , у якості платника податків (у тому числі і ПДВ) перебуває на обліку в установі відповідача (т.1 а.с.66).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, основним видом діяльності ФОП є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.65).

За твердженням заявника, зокрема, між позивачем (у якості покупця) та контрагентом постачальником (ТОВ "Тарсан ЛТД") було укладено декілька письмових правочинів у формі договорів поставки продукції. Ці договори відповідають закону за усіма параметрами, зобов`язання сторін були виконані у повному обсязі, предмет договорів був використаний позивачем у власній господарській діяльності шляхом подальшої реалізації контрагентам покупцям, виручка була отримана.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09.03.2016 по справі №756/2945/16-к (т.1 а.с.69-87) клопотання слідчого другого ВКР слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 - задоволено. Надано слідчому другого ВКР слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві дозвіл на проведення у кримінальному провадженні №0000084 позапланової документальної перевірки, зокрема, ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, поновити нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ "Вілс ЛТД", ТОВ "Тарсан ЛТД", ТОВ "БК "Седес", ТОВ "Продінвест ЛТД", ТОВ "Прод ОПТ Продукт", ТОВ "Конструктив Компані", ТОВ "Кепіталс Груп", ТОВ "Бігнікс", ТОВ "Блюбері Продакшн", ТОВ "Лерос", ТОВ "Штовар Україна", ТОВ "Автозапчастина ОЙЛ", ТОВ "Апреліус" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, проведення якої доручено ГУ ДФС у Харківській області.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України, та ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податковим органом-ГУ ДФС у Харківській області було винесено наказ від 16.05.2016 №284 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків, повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по взаємовідносинам з ТОВ "Тарсан ЛТД" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015".

Також, контролюючим органом винесено наказ від 20.05.2016 №295 "Про внесення змін до наказу Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 16.05.2016 №284 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та про продовження строку документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 " виклавши в редакції, зокрема: проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків, по взаємовідносинам з ТОВ "Тарсан ЛТД" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015".

У період з 16.05.2016р. по 24.05.2016р., фахівцем контролюючого органу проведена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків, по взаємовідносинам з ТОВ "Тарсан ЛТД" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 31.05.2016 №1375/20-31-13-04-08/ НОМЕР_1 (т.1 а.с.8-22) (далі за текстом Акт перевірки).

У тексті Акту перевірки викладені власні судження контролюючого органу про вчинення заявником низки податкових правопорушень, а саме: ч. 1 ст. 203, 215, п. 1 ст.216, ст.228 ЦК України в частині недодержання вимог значених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ФОП ОСОБА_1 з ТОВ "Тарсан ЛТД"; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України ФОП ОСОБА_1 завищено податковий кредит в податкових деклараціях за 2014 рік на суму ПДВ 113.746,00 грн.; п.177.4 ст.177 ПК України, завищення витрат за 2014 рік на суму - 113.746,00 грн., донараховано податку на доходи фізичної особи від провадження господарської діяльності за 2014 рік в сумі - 96.963,93 грн.; п.2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - заниження бази нарахування єдиного внеску за 2014 рік на 201.566,00 грн.; п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2014 рік на 69.943,40 грн.; п.85.2 ст.85 ПК України, не надання документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки.

31.05.2016р. з посиланням на Акт перевірки контролюючим органом було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 31.05.2016 №Ф-011691304 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 69943,40 грн. (т.1 а.с.25).

23.06.2016р. контролюючим органом з посиланням на Акт перевірки були видані наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 23.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 142182,50 грн. (основний платіж - 113.746,00 грн., штраф - 28.436,50 грн.) (т.1 а. с.55);

- від 23.06.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку фізичних осіб в розмірі 121204,91 грн. (основний платіж - 96.963,93грн., штраф - 24.240,98 грн.) (т.1 а. с.56);

- від 23.06.2016 №, яким нараховано штраф в розмірі 510 грн. (т.1 а. с.54).

Також, з посиланням на Акт перевірки контролюючим органом прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фінансовим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.06.2016 № в розмірі 6994,34 грн. (т.1 а.с.57).

Як вбачається з акту перевірки, податковим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не мала правових підстав для включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, а також формування валових витрат від товару, придбаного у ТОВ "Тарсан ЛТД", яке фактично не відбулось.

Вважаючи протиправними перелічені рішення та дії контролюючого органу з приводу проведення пеервірки, заявник ініціював даний спір, стверджуючи про безпідставність обтяження додатковим податковим обов`язком.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Відносини з приводу справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. регламентовані, насамперед, приписами розділу V Податкового кодексу України.

Так, за визначенням п.п. а п.185.1 ст.185 та п.п. б п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

При цьому, у розумінні п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду, а у розумінні п.п.14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У силу п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З положень наведених норм кодексу слідує, що відсутність об`єкта оподаткування податком на додану вартість або відсутність першої події визначення податкових зобов`язань з ПДВ виключає як правомірність виписування податкової накладної контрагентом - постачальником, так і легальність включення такої податкової накладної покупцем до складу податкового кредиту з ПДВ відповідного звітного податкового періоду.

Між тим, у спірних правовідносинах контролюючим органом у ході проведення перевірки не було здобуто достатнього обсягу належних та допустимих доказів відсутності як об`єкта оподаткування податком на додану вартість, так і відсутності першої події визначення податкових зобов`язань з ПДВ.

Усупереч ч.2 ст.77 КАС України до суду таких доказів під час розгляду справи відповідачем - суб`єктом владних повноважень не подано.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилом абз.1 п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними в абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що податкові накладні у даному конкретному випадку були виписані правоздатним і дієздатним платником ПДВ, за формою, змістом, джерелом походження не мають нездоланних дефектів, котрі б позбавляли ці документи юридичної сили і доказовості.

Відносини з приводу справляння податку на доходи фізичних осіб у спірних правовідносинах були регламентовані, насамперед, приписами розділу ІV Податкового кодексу України.

Згідно положень ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України).

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).

З наведеної норми кодексу чітко та однозначно слідує, що показник одержаних підприємцем доходів у цілях справляння податку на доходи фізичних осіб може бути зменшений виключно на показник реально понесених витрат (а не зобов`язань, котрі підлягають виконанню у майбутніх періодах) та за умови, що такі витрати мають безпосередній стосунок до одержаного у межах провадження господарської діяльності доходу.

Відсутність будь-якої з наведених кваліфікуючих ознак (1 реальність видатків, 2 пов`язаність видатків із одержанням доходу) унеможливлює зменшення показника доходу підприємця.

При цьому, у силу застереження п.п. 177.4.5 ст. 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Вирішуючи даний спір, суд зважає також і на правовий висновок постанови Верховного Суду від 12.03.2019 р. по справі №826/14489/16 (адміністративне провадження №К/9901/58205/18), де указано, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

За приписами ст.ст.1 і 9 Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" (далі за текстом - Закон № 996-ХIV) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Окрім того, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

Отже, при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Викладені вище мотиви суду цілком узгоджуються з правовим висновком постанови Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19.

Окрім того, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 08.09.2020р. у справі №819/1250/17 "Норми Податкового кодексу України Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит та можливість формування витрат від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема, у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ході розгляду справи суд зважає, що обставини наявності у згаданого в тексті Акту перевірки контрагента позивача-постачальника статусу платників ПДВ і реєстрації виписаних таким контрагентом податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних визнаються учасниками справи.

Також суд бере до уваги, що претензій до форми, змісту або підстави складання податкових накладних контролюючий орган не висловив, відсутності першої із подій для складання податкових накладних поставка товару ані у ході податкової перевірки, ані під час розгляду справи достеменно не спростував.

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, податковий кредит з ПДВ та витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, ФОП протягом перевіряємого періоду сформовано, зокрема, за господарськими операціями з придбання у контрагента ТОВ "Тарсан ЛТД" товару - вугілля кам`яне.

Суд зазначає, що угоди, укладені між позивачем та його контрагентом - ТОВ "Тарсан ЛТД", є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

На виконання імперативних приписів ч.4 ст.9 КАС України задля з`ясування об`єктивної істини за власною ініціативою безвідносно до доводів сторін справи та процесуальної поведінки учасників спору судом від заявника були витребувані докази про обставини вчинення та виконання згаданих у тексті Акту правочинів з ТОВ "Тарсан ЛТД", юридична оцінка яких обумовлена наступними міркуваннями.

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ "Тарсан ЛТД" (постачальник), укладено декілька договорів поставки, а саме:

- від 21.05.2014 (т.1 а.с.88-89). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.90), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 62,900 тон на загальну суму 62900,00 грн., в т.ч. ПДВ 10483,33 грн.

- від 21.05.2014 (т.1 а.с.91-92). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.93), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 68,450 тон на загальну суму 68450,00 грн., в т.ч. ПДВ 11408,33 грн.

- від 02.06.2014 (т.1 а.с.94-95). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.96), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки АМ 13-25 у кількості 17,000 тон на загальну суму 23800,00 грн., в т.ч. ПДВ 3966,67 грн.

- від 06.06.2014 (т.1 а.с.97-98). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.99), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ГПК 50-200 у кількості 35,000 тон на загальну суму 49000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8166,67 грн.

- від 06.06.2014 (т.1 а.с.100-101). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.102), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ГПК 50-200 у кількості 34,000 тон на загальну суму 47600,00 грн., в т.ч. ПДВ 7933,33 грн.

- від 11.06.2014 (т.1 а.с.103-104). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.105), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 6,650 тон на загальну суму 6650,00 грн., в т.ч. ПДВ 1108,33 грн.

- від 11.06.2014 (т.1 а.с.106-107). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.108), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ГПК 50-200 у кількості 23,000 тон на загальну суму 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн.

- від 13.06.2014 (т.1 а.с.109-111). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.112), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки АМ 13-25 у кількості 69,000 тон на загальну суму 100740,00 грн., в т.ч. ПДВ 16790,00 грн.

- від 15.06.2014 (т.1 а.с.113-114). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.115), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 70,400 тон на загальну суму 67584,00 грн., в т.ч. ПДВ 11264,00 грн.

- від 23.06.2014 (т.1 а.с.116-117). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.118), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ДГР 0-200 у кількості 30,000 тон на загальну суму 29100,00 грн., з т.ч. ПДВ 4850,00 грн.

- від 23.06.2014 (т.1 а.с.119-120). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.121), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 68,500 тон на загальну суму 58225,00 грн., в т.ч. ПДВ 9704,17 грн.

- від 23.06.2016 (т.1 а.с.122-123). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.124), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ДГР 0-200 у кількості 30,000 тон на загальну суму 39188,00 грн., з т.ч. ПДВ 4850,00 грн.

- від 30.03.2014 (т.1 а.с.125-126). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.127), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки Г 0-100 у кількості 68,500 тон на загальну суму 37485,00 грн., в т.ч. ПДВ 9704,17 грн.

- від 30.06.2014 (т.1 а.с.128-129). Згідно п.1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити і передати у зумовлені строки у власність покупця вугілля кам`яне, надалі Товар, найменування, кількість та показники якості якого вказуються у Специфікації №1 (Додаток №1), є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору. Також згідно п.3.2 вказаного договору поставки - в ціну на товар враховані середньо - розрахункові показники якості товару, які зазначені у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору та всі прямі і непрямі витрати постачальника, які пов`язані з придбанням товару, його доставкою до залізничної станції відправлення товару, навантаженням товару в автомобільний або залізничний транспорт та зберіганням товару до моменту відправки товару покупцю. Відповідно до п.4.2 вказаного договору поставки - передача і приймання товару оформлюється накладною, яка підписується постачальником та покупцем.

Відповідно до Специфікації №1 до вказаного договору поставки (т.1 а.с.130), постачальник зобов`язався поставити вугілля марки ДГОМ 13-50 у кількості 50 тон на загальну суму 63000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10500,00 грн.

На виконання умов зазначених договорів поставки товару позивачем до матеріалів справи надано податкові накладні: №21 від 21.05.2014 року на загальну суму 62900,00 грн., в т.ч. ПДВ 10483,33 грн., №20 від 21.05.2014 року на загальну суму 68450,00 грн., в т.ч. ПДВ 11408,33 грн., №53 від 02.06.2014 року на загальну суму 23800,00 грн., в т.ч. ПДВ 3966,67 грн., №196 від 06.06.2014 року на загальну суму 47600,00 грн., в т.ч. ПДВ 7933,33 грн., №197 від 06.06.2014 року на загальну суму 49000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8166,67 грн., №198 від 11.06.2014 року на загальну суму 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн., №199 від 11.06.2014 року на загальну суму 6650,00 грн., в т.ч. ПДВ 1108,33 грн., №42 від 13.06.2014 року на загальну суму 100740,00 грн., в т.ч. ПДВ 16790,00 грн., №54 від 15.06.2014 року на загальну суму 67584,00 грн., в т.ч. ПДВ 11264,00 грн., №201 від 23.06.2014 року на загальну суму 39188,00 грн., в т.ч. ПДВ 6531,33 грн., №200 від 23.06.2014 року на загальну суму 58225,00 грн., в т.ч. ПДВ 9704,17 грн., №202 від 23.06.2014 року на загальну суму 29100,00 грн., в т.ч. ПДВ 4850,00 грн., №68 від 30.06.2014 року на загальну суму 37485,00 грн., в т.ч. ПДВ 6247,50 грн., №69 від 30.06.2014 року на загальну суму 63000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10500,00 грн. (всього податкових накладних виписано на загальну суму 682472,00 грн., в т.ч. ПДВ 113745,30 грн.), разом з витягами з реєстру податкових накладних, видаткові накладні: №21 від 21.05.2014 року на загальну суму 62900,00 грн., в т.ч. ПДВ 10483,33 грн., №20 від 21.05.2014 року на загальну суму 68450,00 грн., в т.ч. ПДВ 11408,33 грн., №53 від 02.06.2014 року на загальну суму 23800,00 грн., в т.ч. ПДВ 3966,67 грн., №196 від 06.06.2014 року на загальну суму 47600,00 грн., в т.ч. ПДВ 7933,33 грн., №197 від 06.06.2014 року на загальну суму 49000,00 грн., в т.ч. ПДВ 8166,67 грн., №198 від 11.06.2014 року на загальну суму 28750,00 грн., в т.ч. ПДВ 4791,67 грн., №199 від 11.06.2014 року на загальну суму 6650,00 грн., в т.ч. ПДВ 1108,33 грн., №42 від 13.06.2014 року на загальну суму 100740,00 грн., в т.ч. ПДВ 16790,00 грн., №54 від 15.06.2014 року на загальну суму 67584,00 грн., в т.ч. ПДВ 11264,00 грн., №201 від 23.06.2014 року на загальну суму 39188,00 грн., в т.ч. ПДВ 6531,33 грн., №200 від 23.06.2014 року на загальну суму 58225,00 грн., в т.ч. ПДВ 9704,17 грн., №202 від 23.06.2014 року на загальну суму 29100,00 грн., в т.ч. ПДВ 4850,00 грн., №68 від 30.06.2014 року на загальну суму 37485,00 грн., в т.ч. ПДВ 6247,50 грн., №69 від 30.06.2014 року на загальну суму 63000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10500,00 грн. (т.1 а.с.131-166), банківські виписки по особовому рахунку (т.1 а.с.193-208).

Вад у правоздатності і дієздатності сторін правочинів, повноважності представників цих осіб, істотних дефектів у процедурі створення та процесі функціонування цих осіб приватного права судом з матеріалів справи не знайдено.

На час укладання та виконання вказаних договорів поставки ФОП ОСОБА_1 та його контрагент ТОВ "Тарсан ЛТД" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що не заперечується сторонами (т.1 а.с. 65-68).

В ході судового розгляду судом встановлено, що придбаний товар у ТОВ "Тарсан ЛТД" був використаний позивачем у власній господарській діяльності шляхом подальшої реалізації контрагентам - покупцям.

Згідно пояснень позивача, наданих в заяві про зміну позовних вимог, транспортування товару за вказаними договорами поставки здійснювалось за рахунок покупця як залізничним та і автотранспортом, постачальник лише здійснював навантаження транспорту зі свого складу для подальшого транспортування покупцем. Також позивач зазначила, що у випадку транспортування залізничним транспортом на станції призначення, позивачем укладені договори надання послуг з розвантаження з залізничних вагонів, зберігання та навантаження в автомобілі для подальшого транспортування контрагентам - покупцям; у випадку транспортування автотранспортом, позивач придбаний товар транспортував одразу контрагентам - покупцям.

На підтвердження транспортування придбаного товару його зберігання на складах, а також на підтвердження подальшої реалізації придбаної вугільної продукції контрагентам - покупцям позивачем до матеріалів справ надано відповідні договори надання послуг з перевезення, акти приймання - передачі (т.1 а.с. 218-249, т.2 а.с. 1-52, 78-83).

Відповідні витрати та суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Тарсан ЛТД" були включені до складу податкового кредиту та відображені в податкових деклараціях з ПДВ за період червень - вересень 2014 року, поданих до податкового органу.

Перелічені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрація яких відповідачем не заперечується.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, основним видом діяльності ФОП є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.65).

За твердженням заявника, придбання вугільної продукції у контрагента ТОВ "Тарсан ЛТД" було необхідно для здійснення господарської діяльності шляхом подальшої реалізації придбаного товару контрагентам - покупцям, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними договорами, актами приймання - передачі, податковими, видатковими, товарно-транспортними накладними.

Зазначена закупівля вугільної продукції у контрагента ТОВ "Тарсан ЛТД" безпосередньо пов`язана з господарською діяльністю ФОП, оскільки придбані товари забезпечують умови подальшої реалізації продукції, яка направлена на отримання доходу.

У тексті Акту перевірки контролюючий орган не спростовує обставин реальності фізичного існування товару, але із посиланням на інформацію, яка надійшла від ДПІ в Оболонському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві листом №1224/7/26-54-21-03 від 18.03.2016р. з ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09.03.2016р. про проведення у кримінальному провадженні №0000084 документальної позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р. та матеріалів кримінального провадження №0000084, стверджує про суто документальне оформлення господарських операцій при їх фактичному невиконанні.

Наданими відповідачем додатковими поясненнями у справі від 14.12.2021р. зазначено, що останній податковий звіт було надано до ГУ ДПС м. Києва у травні 2016 року; станом на сьогоднішній день платник податків ТОВ Тарсан ЛТД до контролюючого органу не звітує; згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку наданих ТОВ Тарсан ЛТД лічилась наступна кількість найманих працівників: станом на 31.12.2014 року 1 особа; станом на 31.12.2015 року 1 особа; станом на сьогоднішній день - звітність не надано. Відповідно до баз даних ГУ ДПС відсутня інформація щодо наявності у ТОВ Тарсан ЛТД основних засобів (транспортних засобів, складських приміщень, виробничих потужностей тощо). Інформація про повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадилась цільність (форма № 20 ОПП) відсутня. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ТОВ Тарсан ЛТД відсутні об`єкти нежитлових приміщень. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №756/2945/16-к зазначено, що незаконно використовувались реквізити підприємств з ознаками фіктивності ТОВ Тарсан ЛІД з метою безпідставного формування податкового кредиту ПДВ та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам вигодонабувачам.

Однак, висновки про відсутність у контрагента трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, котра носить виключно інформативний характер.

Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки фактично надані ФОП до перевірки первинні документи не були проаналізовані в акті перевірки, а тому така інформація не відповідає критерію юридичної значимості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону. Така інформація сама собою не доводить та не може свідчити про наявність податкових правопорушень, на які посилається відповідач.

Окрім того, суд бере до уваги, що у спірних правовідносинах контролюючий орган не ініціював процедури зустрічної звірки контрагента заявника.

Також у спірних правовідносинах контролюючий орган не ініціював процедури отримання письмових пояснень від керівника або засновника контрагента заявника.

Правочини платника у судовому порядку контролюючим органом не оскаржувались, вимоги про стягнення одержаного за нікчемним правочином, який суперечить публічним інтересам Держави і суспільства у сфері податкової справи контролюючим органом до суду не заявлялось.

Крім того, суд зважає на ту обставину, що виконання зобов`язань з поставки товару вже існуючого у якості речі матеріального світу не вимагає від платника податків забезпечення ані окремих вимог до персоналу, ані окремих вимог до матеріально-технічних ресурсів, ані окремих вимог до фінансового стану тощо.

З метою вичерпного з"ясування об`єктивної істини, ухвалою суду від 18.01.2022 року по справі №820/3306/16 від Офісу Генерального прокурора було витребувано відомості стосовно стану досудового розслідування/судового розгляду у кримінальному провадженні №0000084 від 28.10.2015 року відносно ТОВ "Тарсан ЛТД" та його директора ОСОБА_2 .

Повторно ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2022р. по справі №820/3306/16 витребувано у Київської міської прокуратури відомості стосовно стану досудового розслідування/судового розгляду у кримінальному провадженні №0000084 від 28.10.2015 року відносно ТОВ "Тарсан ЛТД" та його директора ОСОБА_2 . Зобов`язано подати витребувані докази засобами електронного зв`язку протягом 3 днів з дати отримання даної ухвали.

Від Київської міської прокуратури надано письмову інформацію про те, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27.09.2018р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000084 від 28.10.2015 року повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 04.11.2018 залишено без змін. Наразі готується новий обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які буде направлено до Голосіївського районного суду міста Києва для розгляду по суті.

Згідно з правовим висновком постанови Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19: « 90. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. 91. Отже, вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.».

Відтак, суд доходить до переконання про те, що за даними епізодами подію вчинення заявником податкового правопорушення (заниження грошового зобов`язання з ПДВ та завищення валових витрат по операціях з ТОВ "Тарсан ЛТД") слід визнати недоведеною контролюючим органом за правилом ст.109 Податкового кодексу України та ч.2 ст.2, ч.2 ст.77 КАС України.

Тому за цими епізодами позов підлягає задоволенню.

Стосовно викладених в Акті перевірки висновків контролюючого органу в про заниження бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2014 рік на 201566,00 грн. та заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2014 рік на 69943,40 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.п.177.4.3 п. 177.4 ст. 177 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом.

Оскільки судом з викладених вище міркувань не встановлено правомірності суджень контролюючого органу про завищення ФОП витрат по операціях з придбання товару у ТОВ "Тарсан ЛТД", то висновки контролюючого органу про заниження бази нарахування єдиного внеску за 2014 рік на 201566,00 грн. та заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2014 рік на 69943,40 грн. слід також визнати недоведеними.

Тому за цими епізодами позов підлягає задоволенню.

Щодо висновків контролюючого органу в Акті перевірки про порушення ФОП п.85.2 ст.85 ПК України, а саме: не надання документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно п.п.85.2 ст. 85 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, всі документи, що запитувалися відповідачем - ГУ ДФС були надані ФОП, що вбачається з запиту податкового органу про надання пояснень та документального підтвердження від 16.05.2016 №5483/10/20-31-13-04-11 та наданої позивачем відповіді з відповідними додатками (т.2 а.с.84-85).

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу про порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України ФОП є безпідставними та необґрунтованими.

Тому за цим епізодом позов підлягає задоволенню.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування та беручи до уваги обсяг доказів, наявних у розпорядженні контролюючого органу на момент видання оскаржених рішень, суд не знаходить правових підстав для визнання юридично правильними та фактично обґрунтованими тих мотивів, які покладені в основу оскаржених рішень, у той час як обставини фізичного існування товару як реальної речі матеріального світу, обставини належного оформлення податкових накладних контрагентом-постачальником виключають існування наміру на безпідставне одержання заявником податкової вигоди і доводять помилковість суджень суб`єкта владних повноважень про завищення заявником податкового кредиту з ПДВ, завищення заявником витрат з податку на доходи фізичних осіб, заниження заявником бази справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Доводи контролюючого органу з приводу нездатності контрагента-постачальника виконати власні господарські зобов`язання за правочином поставки товарів суд відхиляє, позаяк, по-перше, суд зважає, що контролюючим органом не були опитані керівник та засновники контрагента - постачальника, хоча відомості про їх ідентифікуючі ознаки як учасників суспільних відносин були достеменно відомі Управлінню, а ця обставина призводить до істотної вади у результатах реалізації контролю за дотриманням податкової дисципліни. До того ж контролюючим органом не були виявлені та зафіксовані в акті перевірки (а відтак, і не брались до уваги при винесенні оскаржених рішень) істотні дефекти у процедурі створення контрагента заявника та суттєві вади у процесі поточного функціонування цього суб`єкта господарювання.

По-друге, суд бере до уваги, що у спірних правовідносинах контролюючим органом за відсутності жодних розумних причин не були ініційовані процедури зустрічної звірки контрагента постачальника.

По-третє, суд враховує правовий висновок постанови Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №200/14552/19-а, за яким оцінка господарських операцій повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов укладення конкретного правочину з обов`язковим врахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. При цьому, наявність певних недоліків при заповненні не може свідчити на невідповідність вказаних документів та, за умови наявності інших первинних документів, оформлених у відповідності до приписів Закону № 996-XIV, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій, не може бути безумовною підставою для висновків про безпідставність формування позивачем показників податкової звітності за вказаними господарськими операціями. Колегія суддів Верховного Суду звернула увагу, що ПК України не встановлює залежність податкового обліку (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов`язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем).

По-четверте, суд констатує, що контролюючим органом у спірних правовідносинах безпідставно проігноровані письмові докази реального фізичного існування товару - предмету правочину поставки, який у подальшому був реалізований контрагентам покупцям.

Окрім того, згідно з правовою позицією викладеної у постанові Верховного Суду №826/12528/17 від 30.09.2021, так само не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними факт порушення кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 20.02.2018 по справі №826/6280/13-а.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність факту порушення власних суб`єктивних прав та інтересів приватної особи.

Оскільки у межах даного спору контролюючий орган взагалі будь-яких належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів вчинення податкового правопорушення у формі заниження грошових зобов`язань з податку на доходи та з ПДВ не здобув, порушення заявником стандартів розумної, виваженої, достатньо обачливої, доброчесної господарської діяльності не довів, спільної узгодженої і зловмисної діяльності заявника та контрагента постачальника з метою безпідставного одержання податкової вигоди не доказав, то слід дійти до переконання про порушення суб`єктивного права заявника у сфері податкової справи у спосіб обтяження майновим/фінансовим тягарем проведення додаткового платежу.

Водночас, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинах з ТОВ "Тарсан ЛТД" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, суд відмовляє, оскільки вказані позовні вимоги не направлені на реальне відновлення порушеного права заявника.

Тому позов підлягає до часткового задоволення.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2016 року №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2016 року №001551304.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Київської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 31.05.2016 року №Ф-.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева