Справа № 380/5938/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5938/22 пров. № А/857/14128/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Карп`як О.О.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні в м.Львові 31 серпня 2022 року у справі №380/5938/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

04.04.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Львівської митниці, просило визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів: № UA209000/2021/700023/2 від 05 жовтня 2021 року, № UA209000/2021/700024/2 від 05 жовтня 2021 року, № UA209000/2021/700025/2 від 05 жовтня 2021 року, №UA209000/2021/700026/2 від 05 жовтня 2021 року, № UA209000/2021/700027/2 від 05 жовтня 2021 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів. Суд першої інстанції вказав, що посадова особа повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів. Суд першої інстанції зазначив, що основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості. Суд першої інстанції зазначив, що зі сторони позивача будь-які відступлення від заявлених умов доставки EXW підтверджено документально, тому не можуть бути сумнівом для митного органу при визнанні заявленої митної вартості ввезених товарів. Суд першої інстанції також вказав, що серед наданих до митного оформлення документів щодо кожної з поставок товару надавалися довідки про транспортні витрати, відтак зі сторони позивача такі витрати підтверджені належним чином. Суд першої інстанції зазначив, що у довідках про транспортні витрати, зазначено, що страхування товарів не проводилось, а отже, відсутній обов`язок надання будь-яких додаткових документів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем документи є достатніми для підтвердження заявленої ТОВ «Вест агро імпорт» митної вартості декларованого товару за основним методом. Щодо аргументів Львівської митниці та визначення митної вартості імпортованого товару з використанням інформації, наданої в рамках Меморандуму «Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції», то суд першої інстанції зазначив, що існують істотні розбіжності між умовами поставки товару, застосованими декларантом, та використаними Асоціацією. Суд, також, враховуючи географічну віддаленість Великобританії та дуже різні відстані від різних країн ЄС, дійшов висновку, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими, а відповідачем не доведено правомірності своїх рішень про коригування митної вартості товарів в частині визначення митної вартості імпортованого товару.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей що підтверджують числові значення митної вартості. Скаржник вказує, що з метою обрання методу для визначення митної вартості митницею було послідовно розглянуто можливість застосування методів 2а 2г, та встановлено відсутність можливості застосування методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу, для визначення митної вартості було обрано резервний метод. Скаржник зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Скаржник звертає увагу, що у разі застосування резервного методу визначення митної вартості товарів (ст. 64 МКУ) коригування не здійснюється, що кореспондується із самою нормою права, а саме положенням ст. 64 Митного кодексу України. Скаржник вважає, що сума витрат, які поніс позивач, значно завищеною, оскільки ні підготування позовної заяви та надання консультації у даній справі не потребувало значних зусиль та часу.

Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що аргументи апеляційної скарги є необґрунтованими, тоді як судом першої інстанції встановлено всі обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Вест агро імпорт» (Покупець) уклало зовнішньоекономічний контракт № 18/03/21 від 18.03.2021 з експортером - компанією POLSKAM SA., за умовами якого поставки товарів здійснюються на додатково погоджених умовах - DAP, EXW, FCA, СРТ. У Контракті вказано, що найменування товару, кількість та ціна товару обумовлюється в інвойсі на кожну партію товару. Щодо умов розрахунків, то зазначено, що розрахунки здійснюються на умовах попередньої оплати або після оплати, валюта платежу - євро або долар (т.1 а.с.141-144).

На виконання умов вказаного зовнішньоекономічного контракту Товариство ввезло на митну територію України товар: м`ясо куряче, механічної обвалки, подрібнене, перемелене (фарш) морожене. У вигляді однорідної маси рожевого кольору, отриманої з м`ясних каркасів свійських курей (100%) без теплової кулінарної обробки, не консервоване, без харчових добавок та приправ, без домішок (не суміш) придатне для споживання людиною.

З метою митного оформлення вказаного Товару, митному органу подані митні декларації (МД) UA209160/2021/011551, UA209160/2021/011552, UA209160/2021/011553, UA209160/2021/011554, UA209160/2021/011556 від 05 жовтня 2021 року.

На підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару Товариство подало щодо кожної партії товару: сертифікати якості; рахунки-фактури; автотранспортні накладні; міжнародні ветеринарні сертифікати або ветеринарні свідоцтва; сертифікати про походження товару; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг; довідки про транспортні витрати; зовнішньоекономічний контракт від 18 березня 2021 року; договори-заявки; інформації про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів та зборів, іншими державними органами; копії митних декларацій країни відправлення; пакувальні листи; автотранспортні накладні; документ, що підтверджує вартість перевезення товару.

05.10.2022 Львівською митницею здійснено коригування митної вартості декларованого товару та прийнято такі рішення: - №UA209000/2021/700023/2 від 05.10.2021, відповідно до якого визначено вартість імпортованого товару за резервним (6) методом на рівні 0,5000 USD за одиницю товару, в загальній сумі 10500 USD (а.с.31); - UA209000/2021/700024/2 від 05.10.2021, відповідно до якого визначено вартість імпортованого товару за резервним (6) методом на рівні 0,5000 USD за одиницю товару, в загальній сумі 10500 USD (53) (а.с.53); - UA209000/2021/700025/2 від 05.10.2021, відповідно до якого визначено вартість імпортованого товару за резервним (6) методом на рівні 0,5000 USD за одиницю товару, в загальній сумі 10500 USD (74) (а.с.74); - UА209000/2021/700026/2 від 05.10.2021, відповідно до якого визначила вартість імпортованого товару за резервним (6) методом на рівні 0,5000 USD за одиницю товару, в загальній сумі 10500 USD (а.с.96). - UА209000/2021/700027/2 від 05.10.2021, відповідно до якого визначила вартість імпортованого товару за резервним (6) методом на рівні 0,5000 USD за одиницю товару, в загальній сумі 10500 USD (а.с.118).

05.10.2021 митний орган прийняв відмову у митному оформленні товарів та оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209000/2021/700023/2, №UA209000/2021/700024/2, № UA209000/2021/700025/2, № UA209000/2021/700026/2, №UA209000/2021/700027/2.

З метою отримання товару, який має стислий строк реалізації, Товариство надало до митного органу нові митні декларації № UA209160/2021/011567, № UA209160/2021/011578, № UA209160/2021/011581, № UA209160/2021/011583, № UA209160/2021/011585.

Вважаючи, що митним органом протиправно визначено митну вартість ввезених товарів, Товариство звернулось з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом - ціною договору.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі митним органом зазначено, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2021 №UA209160/2021/011551 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - за умовами зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462, Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland, але в експортній декларації від 02.10.2021 №MRN 21PL301010E1109692 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Bomere Ltd» - суб`єкт, що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; - у розділі 2 Договору встановлено, що вартість тари входить в ціну товару, проте у фактурі від 01.10.2021 №1335/MAG/2021 такі складові вартості не виділено. Згідно з даною фактурою, товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не надано; - у договорі-заявці на перевезення товару у розділі 9 сума оплати зазначено суми за маршрутом Duchnow Рава-Руська Червоноград, але у CMR від 01.10.2021 №05 у графі 3 - місцем призначення заявлено м. Луцьк, що стало підставою для сумніву у розмірі витрат на транспортування.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2021 №UA209160/2021/011552 опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - за умовами зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462, Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland, але в експортній декларації від 03.10.2021 №MRN 21PL301010E1112530 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Bosley Ltd» - суб`єкт, що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; - у рахунку-фактурі (інвойсі) від 01.10.2021 №1337/MAG/2021 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір. У розділі 2 Договору встановлено, що вартість тари входить в ціну товару, проте у фактурі від 01.10.2021 №1337/MAG/2021 такі складові вартості не виділено. Згідно з даною фактурою товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не надано; - у CMR від 01.10.2021 №00 у графах 16 та 23 перевізником зазначено «TDKA Tomasc Koziar» а для підтвердження транспортних витрат надано документ від 01.10.2021 Договір-заявка №636-B від перевізника «GREEN LINE Sp.o.o.», що стало підставою для сумніву у достовірності витрат на транспортування та навантаження оцінюваного товару.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2021 №UA209160/2021/011553 опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - за умовами зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462, Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland, але в експортній декларації від 03.10.2021 №MRN 21PL301010E1112928 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Bosley Ltd» - суб`єкт, що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; - у рахунку-фактурі (інвойсі) від 01.10.2021 №1338/MAG/2021 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір. У розділі 2 Договору встановлено що вартість тари входить в ціну товару, проте у фактурі від 01.10.2021 №1338/MAG/2021 такі складові вартості не виділено. Згідно з даною фактурою товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не надано; - у CMR від 01.10.2021 №10 у графах 16 та 23 перевізником зазначено «MARIANEKKK Mariusz Мichalowski», а для підтвердження транспортних витрат надано документ від 01.10.2021 Договір-заявка №635-B від перевізника «GREEN LINE Sp.o.o.», що стало підставою для сумніву у достовірності заявлених витрат на транспортування та навантаження оцінюваного товару.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2021 №UA209160/2021/011554 опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - за умовами зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462, Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland, але в експортній декларації від 03.10.2021 №MRN 21PL301010E1112936 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Buttercup Ltd» - суб`єкт що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; - у рахунку-фактурі (інвойсі) від 01.10.2021 №1339/MAG/2021 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір. У розділі 2 Договору встановлено що вартість тари входить в ціну товару, проте у фактурі від 01.10.2021 №1339/MAG/2021 такі складові вартості не виділено. Згідно з даною фактурою товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не надано; - у CMR від 01.10.2021 №30 у графах 16 та 23 перевізником зазначено «Kuba-Trans Miroslaw Kublik», а для підтвердження транспортних витрат надано документ від 01.10.2021 № Договір-заявка №634-B від перевізника «GREEN LINE Sp.o.o.», що стало підставою для сумніву у достовірності заявлених витрат на транспортування та навантаження оцінюваного товару.

Під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 05.10.2021 №UA209160/2021/011556 опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: - за умовами зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462 (Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland), але в експортній декларації від 02.10.2021 №MRN 21PL301010E1110019 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Buttercup Ltd» - суб`єкт що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди; - у рахунку-фактурі (інвойсі) від 01.10.2021 №1340/MAG/2021 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір. У розділі 2 Договору встановлено що вартість тари входить в ціну товару, проте у фактурі від 01.10.2021 №1340/MAG/2021 такі складові вартості не виділено. Згідно з даною фактурою товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не надано; - для підтвердження транспортних витрат надано документ від 27.09.2021 № Договір-заявка №790-О, де у розділі 9 сума оплати зазначено суми за маршрутом Duchnow Рава-Руська Червоноград, однак у CMR від 01.10.2021 № 47 у графі 3 місцем призначення заявлено м. Луцьк, що не відповідає даним договору-заявці та стало підставою для сумніву у достовірності заявлених витрат на транспортування та навантаження оцінюваного товару.

Скаржник зазначає, що вказане в своїй сукупності мало наслідком виникнення обґрунтованого сумніву у митного органу у правильності визначення митної вартості.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Окрім того суд апеляційної інстанції зауважує, що зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Так, зважаючи на те, що документи, які були подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості та відповідно до вимог ч.2-3 ст.53 МК України декларанту за вищевказаними митними деклараціями надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару(видаткові, податкові накладні, платіжні документи з попередніх поставок); - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок); - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до умов зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21, продавцем товару є товариство POLSKAMP SA, 05-462, Duchnow, ul. Bosmanska 23, Poland. Поставка товару здійснюється за узгодженими з покупцем умовами DAP, EXW, FCA, CPT. Право власності на товар від Продавця до Покупця переходить з моменту підписання акта прийому-передачі товару представником Покупця.

Так, в експортній декларації від 03.10.2021 №MRN 21PL301010E1112928 та в підтвердженні вивозу KOMUNIKAT IE599 відправником зазначено «Euro-Bridge Bosley Ltd» - суб`єкт, що не є стороною даної зовнішньоекономічної угоди.

Товариство у позовній заяві зазначає, що Компанія «EURO-BRIDGE LTD» є експортером продукції для компанії «POLSKAMP». У наданих до митного оформлення документах, таких як інвойси, експортні декларації, товаротранспортні накладні є відповідні посилання на компанію EURO-BRIDGE LTD, із позначкою «na zlecenie».

Так, законодавство Республіки Польща містить ряд положень, що регулюють відповідні договірні відносини між сторонами, які мають назву «Umowa zlecenie», тобто договір-замовлення або договір-доручення. Такий контракт може бути укладений на певний обсяг робіт та/або часовий інтервал. З цього слідує, що, фактично, продавцем та постачальником товару зазначеної зовнішньоекономічної операції виступає компанія POLSKAMP, рахунки виставляє також компанія POLSKAMP, оплата теж здійснюється в адресу компанії POLSKAMP, а безпосередньо відправленням товару (експортом) займається компанія «EURO-BRIDGE LTD» в силу існування внутрішніх домовленостей/угод.

Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного Товариство не надає, тоді як відповідно до інформаційного листа від 18.11.2021 Товариство POLSKAMP є виробником курячого м`яса механічною обвалкою та компанією по виробництву фаршу курячого механічної обвалки.

Крім того, відповідно до експортної декларації від 03.10.2021 №MRN 21PL301010E1112928, Компанія «EURO-BRIDGE LTD» знаходиться в Ірландії, тоді як відповідно до долучених до матеріалів справи інвойсів поставлений товар виготовлено в Польщі, умови поставки EXW Інкотермс 2010.

Польща як країна експортер та Товариство POLSKAMP як відправник зазначені у наданих Товариством СМR, довідках про транспортні послуги, договорах-заявках, загальному ветеринарному документі на ввезення та у міжнародному сертифікаті для ввезення на митну територію України.

Документи, які б надали можливість надати оцінку господарським операціям між Компанією «EURO-BRIDGE LTD» та Товариством POLSKAMP, в матеріалах справи відсутні.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до умов поставки EXW Інкотермс 2010 продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Таким чином, надані позивачем документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є належним підтвердженням складових митної вартості ввезеного товару в частині надання компанією «EURO-BRIDGE LTD» товару у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці.

Відповідно до умов зовнішньоекономічного договору від 18.03.2021 №18/03/21 вартість тари входить в ціну товару, разом з тим у наданих рахунках-фактурах (інвойсах) відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір, такі складові вартості не виділено.

Крім того, згідно з наданими рахунками-фактурами (інвойсами) товар поставляється на умовах 100% передоплати, однак підтвердження такої оплати не Товариство митному органу не надало.

Суд апеляційної інстанції враховує, що рахунок-фактура - це комерційний документ, який відображає продаж товару або надання певної послуги. Рахунок-фактура є підтвердженням будь-якої комерційної операції. Оскільки рахунок-фактури повинен містити перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити, то виявлені митним органом недоліки заповнення такого, на переконання суду апеляційної інстанції, є підставою для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення заявленої митної вартості ввезеного Товару.

Щодо аргументів Товариства про відступлення від умов EXW, в частині проведення навантажувальних робіт, а також щодо проведення навантажувальних робіт за рахунок експортера, компанії POLSKAMP SA та встановлення нових правил навантаження товарів у момент дії карантинний заходів, то такі належними та допустимими доказами не підтвердженні, відповідна інформація у наданих Товариством документах відсутні.

Крім того, для підтвердження транспортних витрат Товариство надало Договір-заявка №790-О, де у розділі 9 сума оплати зазначено суми за маршрутом Duchnow Рава-Руська Червоноград. Вказаний маршрут зазначений також у рахунку-фактурі №794-О від 29.09.2021 та довідці про транспортні витрати. Однак у CMR від 01.10.2021 № 105 у графі 3 місцем призначення заявлено м. Луцьк, що не відповідає даним договору-заявці.

Також у наданих Товариством документах містяться розбіжності щодо перевізника, що ставить під сумнів об`єктивність заявлених Товариством витрат на транспортування ввезеного Товару.

З матеріалів справи вбачається, що митним органом проводилась процедура консультацій з Товариством, за результатом якої відповідно до частини 4 статті 57 МК України дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтей 59-63 МК України, митна вартість визначена за резервним методом згідно з статтею 64 МК України. Для визначення митної вартості товару використано інформацію надану Асоціацією «Всеукраїнська асоціація імпортерів м`яса та м`ясопродукції».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Митним органом в оскаржуваних рішенням про коригування митної вартості товарів зазначено, що неможливо застосувати методи 2а (ст.59 МК України) та 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації щодо митної вартості товарів слугували декларації від 04.10.2021 №UA 205140/2021/64444, де митна вартість такого товару становить 0,5 дол. США за кг.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

Частинами 4-5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до частини 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Згідно з частинами 1, 2 Приміток до статті 7 вказаної Угоди митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях. Методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01 липня 2021 року №476, аналіз, виявлення та оцінка ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки включення/не включення складових митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів; Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів; та Перелік додаткових складових до ціни договору.

У графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі, невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу.

У графі, також, вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59,60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Системний аналіз вказаних положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку про відповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вимогам митного законодавства щодо оформлення та обґрунтування прийняття таких, що не спростовано Товариством належними та допустимими доказами у справі та помилково не враховано судом першої інстанції.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості ввезеного Товару, оскільки надані митному органу документи містили розбіжності, а також не підтверджували загальної суми всіх платежів, які здійснені або повинні бути здійснені Товариством як покупцем продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця, що в свою чергу було правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта та надало митниці, за вищеописаних обставин, право вчиняти послідовні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

За встановлених обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Товариству правомірно відмовлено у митному оформленні ввезеного Товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства, що не враховано судом першої інстанції, а при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем дотримано вимог чинного законодавства, що є наслідком визнання таких рішень правомірними.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що при винесені оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 відстрочено Львівській митниці сплату 2 977,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення судом апеляційної інстанції, однак доказів сплати судового збору скаржником не надано, сплату такого судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому такий слід стягнути рішенням суду.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі №380/5938/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ АГРО ІМПОРТ» до Львівської митниці про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів відмовити.

Стягнути з Львівської митниці (місце знаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79005, ) на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) 2977 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять копійок) 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк