Справа № 357/8407/22
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/8407/22
Провадження № 2-а/357/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В ,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Циби Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

07.09.2022 року Адміністративною комісію Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було винесено постанову №299, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн. за правопорушення, яке полягає в тому, що 15.08.2022 року о 13 год. 07 хв. в приміщенні магазину-кафетерію (власник ФОП ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 вона здійснила продаж пива «Львівське Світле» в кількості 0,5 літра вартістю 20,00 грн. на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та без застосування реєстратора розрахункових операцій, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

З даною постановою Позивач не погоджується, оскільки постанова є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з порушенням вимог чинного законодавства.

За таких обставин Позивач вимушена була звернутися до суду та просила скасувати постанову №299 від 07.09.2022 року про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

19.09.2022 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі було постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.22-23).

30.09.2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив, в якому той зазначив, що викладені позивачем в адміністративному позові обставини та подані докази жодним чином не доводять протиправність та безпідставність винесення адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області постанови від 07.09.2022 року №299 про накладення адміністративного стягнення. Відповідач адміністративний позов не визнав та у його задоволенні просив відмовити повністю (а.с.28-38).

20.01.2023 року на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій той, зокрема, зазначив, що 07.09.2022 року Відповідачем винесено постанову №299 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні 15.08.2022 року адміністративного правопорушення відповідальність за яке встановлено ч.2 ст.156 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6 800,00 грн. Згідно постанови №299 від 07.09.2022 Відповідачем розглянуто протокол №296/22 складений відносно ОСОБА_1 про те, що 15.08 2022 року здійснила продаж пива на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та без застосування реєстратора розрахункових операцій. На думку Відповідача, ОСОБА_1 скоїла правопорушення, яке виразилося у: здійсненні продажу пива на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування; здійсненні продажу пива на розлив для споживання на місці без застосування реєстратора розрахункових операцій. У запереченні відповідач наголошує що постанова винесена чітко з дотриманням законодавства, однак це не відповідає нормам законодавства. Тобто, відповідно до вимог ч.2 ст.156 КУпАП, порушення працівником підприємства може мати місце у трьох випадках, а саме: торгівля пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями; торгівля пивом алкогольними, слабоалкогольними напоями, через торгові автомати чи особами, які не досягай 18-річного віку, а також продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, особі, яка не досягла 18-річного віку; торгівля пивом алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення №296/22 від 15.08.2022 року, за ч.2 ст.156 КУпАП та у постанові про накладення адміністративного стягнення №299 від 07.09.2022року не зазначена жодна з вищезазначених трьох порушень, аналізуючи норми ч.2 ст.156 КУпАП, вважає що ОСОБА_1 притягнуто неправомірно.

Посилання Відповідача по справі, щодо обмеження продажу алкогольних напоїв та тютю-нових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробниц-тва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР є помилковими в даному випадку, оскільки вони не охоплюють диспозицію ч.2 ст.156 КУпАП, дана норма закону встановлює правовідносини між Державою та суб`єктами господарювання, а не працівників підприємств.

Крім того, Відповідач по справі, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 , залишив поза увагою ті обставини, що працівник підприємства не може нести відповідальність за вказані у протоколі порушення, оскільки він не є суб`єктом господарювання. Докази, які долучені до справи не вказують на порушення здійснення продажу пива на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та без застосування реєстратора розрахункових операцій. Адміністративний позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с.82-83).

22.11.2022 року у судовому засіданні Позивач позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що працює продавцем у магазині-кафетерії « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у місті Біла Церква з травня 2022 року. Власником магазину є ОСОБА_2 , і він же є її роботодавцем. 07.09.2022 року вона була на робочому місці приймала товар. До неї у приміщення магазину зайшли два працівника муніципальної варти. Вони запитали її чи давала вона чек людині, яка щойно була в магазині. При цьому вони не конкретизували що це була за людина, коли вона залишила приміщення магазину. Вона відповіла, що чек вона видає покупцям завжди в тому числі й у цьому разі. Але вони сказали їй, що ця людина сказала їм, що чек не видавався. Після цього вони попросили її документи і запитали чи офіційно вона працює. Вони сфотографували документи та почали розмовляти з нею. При цьому один з них сказав, що вони не можуть піти просто так, їм треба щось написати. У цей момент зайшов її син та запитав що відбувається. Один з представників поліції вивів сина поговорити на вулицю. Потім вони чекали когось із керівництва. Коли прийшла ОСОБА_3 вони з нею розмовляли на вулиці, після чого зайшли в магазин та стали складати протокол. На засідання адміністративної комісії вона прийшла і дала пояснення, але її все одно притягнули до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. З цим штрафом вона не погоджується, оскільки чек покупцю вона видавала.

Представник Відповідача у жодне судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та телефонограми, причини неявки суду не повідомив (а.с.69, 70, 75, 76).

25.01.2023 року у судовому засіданні Позивач позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що чеки завжди видає, але впізнати людину на фото як її покупця вона не може. Особи, що складали протокол про адміністративне правопорушення з ним до магазину не заходили, цю особу їй не пред`являли.

25.01.2023 року у судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що відео не містить інформації щодо предмету доказування. Також із відеозапису убачається, що працівники КП БМР Муніципальна варта вводили Позивача в оману. Свідок не повідомляв їм тієї інформації, яка зазначена в поясненнях свідка, протоколі та відзиві. Також відео не містить інформації про те, коли працівниками муніципальної варти було відібрано пояснення ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши пояснення Позивача та представника Позивача, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

17.05.2022 року Позивача прийнято на роботу продавцем продовольчих товарів до ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 84-85).

15.08.2022 року інспектором з благоустрою КП БМР Муніципальна варта Коробковим М.О. було складено протокол №296/22 відносно Позивача про вчинення нею правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.156 КупАП (а.с. 57).

Як убачається з наданої суду постанови №299 від 07.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800,00 грн. за правопорушення, яке полягає в тому, що 15.08.2022 року в приміщенні магазину-кафетерію (власник ФОП ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж пива «Львівське Світле» в кількості 0,5 літра вартістю 20,00 грн. на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та без застосування реєстратора розрахункових операцій, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (а.с.12-13).

У той же час, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення , Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, Правилами роздрібної торгівлі; алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854, Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року №219.

За ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ч.2 ст.156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальному рівні встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Вказаний Закон №481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до визначень, що містяться у ст.1 Закон №481/95-ВР:

алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини 7 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з пунктом 22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Забороняється торгівля алкогольними напоями на розлив у закладах ресторанного господарства за відсутності належних санітарно-гігієнічних умов та обладнання (забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними місткостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду) та інших вимог, передбачених законодавством.

Керуючись Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219 що суб`єкти господарської діяльності здійснюють діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) виготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. У свою чергу, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб`єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

При цьому, Правилами передбачено, що вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України.

У той же час, з матеріалів справи убачається, що на дату складання протоколу відносно Позивача 15.08.2022 року, її роботодавець - суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_2 мав право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , магазин-кафетерій, на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 11.07.2022 року, реєстраційний номер 2202704 та додатку до ліцензії №2202704 від 12.08.2022 року (а.с.14, 15).

Статтею ст.280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Також суд констатує, що за наслідками перегляду у судовому засіданні змісту приєднаного до відзиву відеозапису процедури складення працівниками Муніципальної варти протоколу відносно Позивача встановлено наступне.

Звертаючись до Позивача інспектор повідомляє, що зі слів покупця йому не дали в руки цей чек, він каже, що що касовий апарат, навіть не підходила до нього. Проте, із відеозапису убачається, що два працівника КП БМР Муніципальна варта, які вийшли із службового автомобіля, направляються до магазину-кафетерію, проходять повз чоловіка, який сидячі на стільці біля входу п`є рідину, схожу на пиво. При цьому працівники з ним вітаються, на що той відповідає Добрий день. На запитання вказаних працівників той два рази відповідає ні. Після цього вони без чоловіка заходять до приміщення, починають вищенаведений діалог з Позивачем та складання протоколу. Повідомлених ними Позивачу слів чоловіка відеозапис не містить, у приміщення вони з ним не заходили, факту відібрання його пояснень відеозапис не містить. При цьому, Позивач в категоричній формі повідомляє про те, що чек покупцю вона видавала.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи судом було викликано для допиту у якості свідка безробітного ОСОБА_4 , на підставі пояснень якого Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності. Той тричі був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи яз засобами поштового зв`язку, так і телефонограмами. Втім, жодного разу до суду не з`явився, повідомивши секретарю судового засідання про свою зайнятість (а.с. 69, 75, 76, 77).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

У той же час, досліджені судом матеріали щодо фактичних обставин справи ставлять під сумнів об`єктивність осіб, які складали протокол про адміністративне правопорушення відносно Позивача. Факт вчинення нею інкримінованого адміністративного правопорушення залишився недоведеним.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність Відповідачем у встановленому порядку належними, допустимими та достовірними доказами правомірності притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КупАП.

За таких обставин заявлений ОСОБА_1 позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.5, 8, 9, 73, 74, 192, 211, 241-246, ч.3 ст.268, 295, 297 КАС України, ст.ст.156, 268, 280, 283 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову №299 від 07.09.2022 року про накладення адміністративного стягнення, винесену адміністративною комісію Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КупАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП України - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.01.2023 року.

СуддяВ. П. Цукуров