Справа № 420/17354/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Подільського району Одеської області Задорожної Людмили Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_2 , про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Подільського району Одеської області Задорожної Людмили Іванівни про визнання незаконною бездіяльності заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожної Людмили Іванівни, щодо відмови у складанні акту-догляду за інвалідом 2 групи ОСОБА_1 ; визнання неналежним розгляд звернення ОСОБА_1 заступником Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Задорожною Л.І. та прийняте рішення по зверненню у відмові видачі акту -догляду за інвалідом необґрунтованим та незаконним; зобов`язання уповноважену особу Подільського міського виконавчого комітету в особі Задорожної Л.І. видати акт-догляду за інвалідом ОСОБА_1 її сином ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 09.12.2022р. відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_2 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що 24.10.2022р. вона звернулась до Подільського міського виконавчого комітету Подільського району Одеської області у зв`язку з тим, що начальником Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я було надано відповідь про те, що їм невідомі норми закону, які передбачають даний нормативно-правовий акт індивідуальної дії. Позивач вказала, що як посадова особа вищого рівня, розгляд звернення здійснювала заступник Подільської міського голови Подільського району Одеської області Задорожна Л.І., яка відмовила у видачі акту догляду за інвалідом, чим, на думку позивача, позбавила права невідкладно евакуюватись за кордон у супроводі особи яка її доглядає, сина ОСОБА_2 . Позивач вказала, що з часу зазначеної відмови у видачі акту догляду вона переживає емоційний стрес, який супроводжується почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя, зазнає негативних наслідків, пов`язаних з руйнуванням сімейних відносин та родинних зв`язків, а також хвилюється у зв`язку з необхідністю численних судів, бесіди з адвокатами, бути присутнім на судових засіданнях. Враховуючи викладене та посилаючись на норми ст. 1173 Цивільного кодексу України, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та третя особа повідомлялись про розгляд вказаної справи, відзив та пояснення третьої особи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24.10.2022р. ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Подільського району Одеської області із заявою щодо складання та видачі акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи (а.с.5).

Листом заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Подільського району Одеської області Задорожної Людмили Іванівни від 04.11.2022р. №475-Л-264угн, на заяву ОСОБА_1 від 24.10.2022р., надано відповідь, що постановою Кабінету Міністрів України № 1044 від 10.09.2022р., яка набула чинності 27.09.2022р., були внесені зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України. Згідно абзацу 4 пункту 2 Правил, особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність, а також документів, що підтверджують спільне проживання (їх задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) збігається із задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) їх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або здійснення догляду за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка), що підтверджується актом встановлення факту здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи з інвалідністю І чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. За інформацією Департаменту соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області 11.10.2022 р. до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації був направлений запит з проханням звернутись до центральних органів влади за наданням роз`яснень механізму та умов встановлення факту здійснення догляду на підставі лише звернення особи з інвалідністю І чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до виконавчого органу міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. Станом на 03.11.2022 р. отримана усна відповідь, що такий запит направлено до Міністерства соціальної політики України. Після отримання роз`яснень щодо механізму та умов видачі актів встановлення факту здійснення догляду для можливості перетинання державного кордону громадянами України та визначення уповноважених осіб виконавчого комітету Подільської міської ради по видачі зазначених актів заявник одразу будете повідомлений про прийняте рішення щодо видачі акту (а.с.5).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 40 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до абз. 4 п.2 -1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, особи, які мають одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи і супроводжують одного із таких батьків для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність, а також документів, що підтверджують спільне проживання (їх задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) збігається із задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) їх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або здійснення догляду за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка), що підтверджується актом встановлення факту здійснення догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), або документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд. Акт встановлення факту здійснення догляду складається на підставі звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа з інвалідністю I чи II групи є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи з інвалідністю I чи II групи або особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням;

З аналізу вказаної норми вбачається, що акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи складається в довільній форма та наступними органами: - районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією; -виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Як вбачається з листа заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Подільського району Одеської області Задорожної Людмили Іванівни від 04.11.2022р. №475-Л-264угн, на заяву ОСОБА_1 від 24.10.2022р., позивачу повідомлено про те, що відповідь на звернення щодо складання та видачі акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи буде надана після отримання відповідачем роз`яснень від Міністерства соціальної політики України щодо механізму та умов видачі актів встановлення факту здійснення догляду для можливості перетинання державного кордону громадянами України та визначення уповноважених осіб виконавчого комітету Подільської міської ради по видачі зазначених актів.

Вирішуючи справу, суд звертає увагу на те, що за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною,alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

В розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції в зміст поняття "майно" до об`єктів права власності відноситься "правомірні очікування"/"законні сподівання" вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. При цьому "правомірні очікування"/"законні сподівання", у разі, коли вони дійсно мають місце, підлягають захисту навіть тоді, коли не порушено принцип юридичної визначеності. Наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, а тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового, в тому числі судового, захисту.

Як зазначив Конституційний Суд України в абзаці 3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005 № 8-рп/2005 та в абзаці 1 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 31.03.2015 № 1-рп/2015, складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 3-р(І)/2019).

За таких обставин, відповідач, фактично не розглянувши звернення позивача від 24.10.2022р., а відклавши вирішення звернення на невизначений термін з підстав відсутності механізму та умов видачі актів встановлення факту здійснення догляду для можливості перетинання державного кордону громадянами України, обов`язок щодо видачі якого закріплено за виконавчим комітетом Подільської міської ради та зверненням за їх роз`ясненням, порушив як принцип «юридичною визначеності», так і Закон України «Про звернення громадян».

Враховуючи викладене та те, що відповідачем фактично не розглянуто звернення позивача від 24.10.2022р., а відкладено вирішення звернення, всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», на невизначений термін та відповідно вирішення питання обґрунтованості, об`єктивності та всебічності відповіді відповідача є передчасним, суд, керуючись положеннями ч.2 ст.9 КАС України, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожної Людмили Іванівни щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 24.10.202р. про складання та видачу акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, зобов`язання заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожну Людмилу Іванівну повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 24.10.202р. про складання та видачу акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає у гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Враховуючи те, що повноваження прийняти рішення щодо видання акту-догляду за інвалідом ОСОБА_1 її сином ОСОБА_2 належить до виключної компетенції відповідача, тому адміністративний суд позбавлений можливості підміняти інших суб`єктів владних повноважень та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання уповноважену особу Подільського міського виконавчого комітету в особі Задорожної Л.І. видати акт-догляду за інвалідом ОСОБА_1 її сином ОСОБА_2 .

Поряд з цим, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача про визнання незаконною бездіяльність заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожної Людмили Іванівни, щодо відмови у складанні акту-догляду за інвалідом 2 групи ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з листа заступника Подільського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Подільського району Одеської області Задорожної Людмили Іванівни від 04.11.2022р. №475-Л-264угн, відповідач фактично відклав вирішення звернення на невизначений термін, а не відмовив у видачі вказаного акту.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожної Людмили Іванівни щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 24.10.202р. про складання та видачу акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи.

Зобов`язати заступника Подільського міського голови Подільського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради (з соціальних питань) Задорожну Людмилу Іванівну (, проспект Шевченка 2, м.Подільськ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 24.10.202р. про складання та видачу акту встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю 2 групи, з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра