Справа № 560/11399/22
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

03 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, після усунення недоліків позову від 31 жовтня 2022 року, 18.11.2022 звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом від 18.11.2022 в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29.07.2022 №230 "Про результати службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 "; 2) визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.08.2022 №193 щодо зняття з усіх видів забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 , навідника 2 танкового взводу 1 танкової роти військової частини НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_3 , який самовільно залишив частину 11.08.2022; 3) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо відмови позивачу у виплаті грошового забезпечення, як члену сім`ї військовослужбовця безвісно відсутнього; 4) зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити членам сім`ї ОСОБА_2 грошове забезпечення, як сім`ї військовослужбовця безвісно відсутнього, починаючи з 11.08.2022, відповідно до постанови КМ України від 30.11.2016 №884 "Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх".

У позові ОСОБА_1 вказує, що його син, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований на всі види забезпечення і проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , як молодший сержант на посаді сержанта резерву 3 відділення 2 взводу запасної роти, відповідно до наказу №27 від 17.03.2022. Згідно з наказом №28 від 18.03.2022 ОСОБА_2 , як навідник танкового взводу 1 танкової роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до наказу №166 від 01.08.2022 ОСОБА_2 призначений на посаду командира танка 1 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 і прийняв цю посаду. З 10.08.2022 місцезнаходження сина невідоме, тому він є безвісті відсутнім.

16.09.2022 позивач отримав відповідь Хмельницького зонального відділу служби правопорядку, згідно якої за результатом проведеного службового розслідування за фактом зникнення молодшого сержанта ОСОБА_2 посадовими особами військової частини НОМЕР_3 встановлений факт самовільного залишення місця служби із штатною зброєю.

Позивач не погоджується з висновками службового розслідування. Зазначає, що наказ №230 від 29.07.2022 "Про результати службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 " винесений за два тижні до зникнення ОСОБА_2 , а в описовій частині наказу є посилання на витяг з ЄДР від 25.08.2022 при цьому в наказовій частині матеріали службового розслідування наказано відправити ТУ ДБР.

Вважає дії відповідача протиправними щодо визнання ОСОБА_2 такими, що самовільно залишив місце служи із зброєю та відмову у нарахуванні та виплаті сім`ї грошового забезпечення, як сім`ї військовослужбовця безвісно відсутнього (зниклого безвісти під час захисту Вітчизни) за період з 11.08.2022, так як: 1) матеріали службового розслідування жодним чином не доводять прямого чи не прямого умислу ОСОБА_2 ; 2) є суперечлива інформація у матеріалах службового розслідування; 3) службове розслідування порушує п.8 розділу 3 Інструкції №608, яке є неповне та необ`єктивне; 4) немає доказів щодо самовільного залишення ОСОБА_2 місця евакуації техніки військової частини НОМЕР_3 ; 5) немає мотивації ОСОБА_2 для самовільного залишення місця служби (арк. спр.79-87).

Відповідно до ухвали від 29.11.2022, суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребував докази (арк. спр.89).

У Відзиві на позов за №679 від 19.12.2022 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що військова частина НОМЕР_3 в склад якої входить військова частина НОМЕР_2 вела бойові дії в Харківській області. 11.08.2022 лейтенантом ОСОБА_3 було виявлено відсутність на місці охорони бронетанкової техніки командира 1 танкового взводу 3 танкової троти молодшого сержанта ОСОБА_2 , який здійснював охорону техніки в районі населеного пункту Асіївка Харківської області, з урахуванням відсутності слідів боротьби, інших ознак, які би вказували на те, що ОСОБА_2 захоплений ворогом, відсутності його особистих речей, а саме спальника та каримата, а також відсутності свідків було прийнято рішення про подачу довідки про факт самовільного залишення військовослужбовцем місця служби. У подальшому, враховуючи факт не встановлення місця знаходження ОСОБА_2 , військовою частиною НОМЕР_3 було надіслано повідомлення про наявність ознак кримінального правопорушення до Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР м. Полтава з наданням матеріалів службового розслідування, яким було заведено кримінальне провадження №20000628 від 25.08.2022. Відповідач не заперечує допущення ряду недоліків під час проведення службового розслідування, але просить врахувати, що воно проводилось в районі бойових дій, але ці недоліки не вплинули на результат розслідування. Звертає увагу, що позивачем не надано доказів про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, захопленим у полон чи визнання померлим. У разі виявлення обставин, які би свідчили, що ОСОБА_2 не вчинено кримінального правопорушення, а його зникнення сталося за інших обставин та у випадку винесення судом виправдального вироку його буде поновлено на військовій службі з проведенням виплат недоотриманого грошового та інших видів забезпечення (арк. спр.152-155).

Представник відповідача надав відповідь на Відзив від 28.12.2022 в якій вказує, що відповідач не спростовує доводи позивача вказані у позові, і вважає, що матеріали службового розслідування грунтуються на припущеннях та не містять доказів самовільного залишення ОСОБА_2 військової частини та просить позов задовольнити (арк. спр.158-159).

Щодо заявленого представником позивача клопотання про розгляд справи в судовому засіданні та виклику і допиту свідка ОСОБА_4 від 05.12.2022 (арк. спр.92), суд вважає, що для цього немає підстав, адже судом ухвалою від 29.11.2022 було вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а суд може відмовити про задоволенні клопотання, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (п.6 ч.2 ст.262 КАС України). Враховуючи предмет позову, суд вважає про відсутність підстав для розгляду справи з викликом учасників. Крім цього, потрібно враховувати, що представник позивача надав суду відповідь на Відзив від 28.12.2022 та міг надавати додаткові письмові пояснення у випадку потреби. Також, немає підстав для виклику свідка, так як не пояснено адвокатом, що може ОСОБА_4 повідомити суду по обставинах, які мають значення для справи, тому немає підстав для задоволення клопотання у цій частині.

Встановивши обставини (факти), якими сторони обгрунтовують вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Сторонами не оспорюються факти, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований на всі види забезпечення і проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 в склад якої входить військова частина НОМЕР_2 , як молодший сержант на посаді сержанта резерву 3 відділення 2 взводу запасної роти, яка приймала участь у бойових діях на території Харківської області, що підтверджено матеріалами справи, тому це не потребує доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.

Згідно з наказом Військової частини НОМЕР_3 №563 від 11.08.2022, вирішено провести службове розслідування відносно командира танка 1 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 (арк. спр.104).

Рапортом лейтенанта ОСОБА_9 від 11.08.2022 командиру Військової частини НОМЕР_2 констатовано про відсутність ОСОБА_2 , який 10.08.2022 заступив на охорону техніки, якого 11.08.2022 о 08 годині не було виявлено. На телефонні дзвінки не відповідає, а організований пошук цього військовослужбовця, також не дав позитивного результату (арк. спр.105).

Аналогічна вищевказаному рапорту інформація вказана у Рапортах командира Військової частини НОМЕР_2 командиру Військової частини НОМЕР_3 від 12.08.2022, 13.08.2022, 14.08.2022, 15.08.2022, 16.08.2022, 17.08.2022, 18.08.2022, 19.08.2022, 20.08.2022, 21.08.2022 по кожному дню написання цих рапортів (арк. спр.106-115).

Отже, у період з 11.08.2022 по 21.08.2022 рапортами стверджується відсутність ОСОБА_2 за місцем служби та відсутність позитивного результату його розшуку.

Відповідно до наказів №176 від 11.08.2022, №177 від 12.08.2022, №178 від 13.08.2022, №179 від 14.08.2022, №180 від 15.08.2022, №182 від 17.08.2022, №183 від 18.08.2022, №184 від 19.08.2022, №185 від 20.08.2022, №186 від 21.08.2022, вирішено ОСОБА_2 вважати таким, що відсутній на військовій службі без поважних причин кожному дню дати видання цих наказів (арк. спр.119-128).

Отже, 16.08.2022 вищевказаними наказами не стверджено відсутність ОСОБА_2 на військовій службі без поважних причин.

Письмовими поясненнями військовослужбовців, зокрема: ОСОБА_3 від 11.08.2022, ОСОБА_5 від 12.08.2022, ОСОБА_6 від 12.08.2022, ОСОБА_7 від 14.08.2022, пояснено відсутність ОСОБА_2 11.08.2022 на місці служби (охорона техніки) та відсутності інформації про місцезнаходження цього військовослужбовця (арк. спр.129-135).

Відповідно розділу 3 Акту службового розслідування від 29.08.2022 обставинами та фактами, що були встановлені під час службового розслідування вказано: "3.1 В період з 11 серпня по 21 серпня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_2 самовільно залишив місце несення служби зі штатною зброєю АК-74У ( НОМЕР_4 ) - рапорт командира 1 тв 3 тр військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , рапорта командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_8 за 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21 серпня 2022 старшого лейтенанта Костюка.

25.08.2022 Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава було зареєстровано кримінальне провадження №0000628 за частиною 4 статті 408 КК України - витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.08.2022." (розділ 3 акту).

Також, в цьому акті стверджено, що ОСОБА_2 11.08.2022 самовільно залишив місце несення служби із зброєю, про причини відсутності та місця свого перебування керівництву військової частини не повідомив, що підтверджено фактами та обставинами. викладеними в розділі 3 Акту службового розслідування.

Запропоновано: " 1. Завершити службове розслідування. 2. Відповідно до п.24 наказу Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604 у зв`язку з набуттям в діях молодшого сержанта ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення передбаченого ст.408 Кримінального кодексу України підготувати письмове повідомлення по даному факту на ім`я командира військової частини НОМЕР_3 начальнику Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку та Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері операції об`єднаних сил. 3. Копію матеріалів службового розслідування направити до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава." (арк. спр.98-103).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 20000628 зареєстрованого 25.08.2022, дата надходження заяви 23.08.2022, короткий виклад обставин: "командир 1 танкового взводу 1 танкової роти військової частини НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_2 11.08.2022 самовільно зі штатною зброєю НОМЕР_5 ) та 120 набоїв до неї, самовільно залишив місце несення служби з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану." . Правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 408 ч.4 КК України (арк. спр.141).

Повідомленням Військової частини № НОМЕР_6 від 29.08.2022 стверджено, що відповідно до вимог п.24 наказу Міністерства оборони України від 29.11.2018 №60 повідомлено про проведення службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 , яким встановлено: "... що 11.08.2022 року о 08:00 командиром 1 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 лейтенантом ОСОБА_3 було виявлено відсутність на місці охорони бронетехніки, яка підлягала евакуації командира танку 1 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 , який перебував на посту зі штатною зброєю автоматом АК-74 НОМЕР_7 . Пошуки молодшого сержанта ОСОБА_2 позитивних результатів не дали. Телефон ОСОБА_2 по за мережею досяжності... Таким чином, в діях військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 ст.408 КК України." (арк. спр.139-140).

Згідно з п.24 Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року N 604, у разі набуття ознак кримінального правопорушення у діях військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, командири (начальники) військових частин протягом робочого дня письмово повідомляють про це начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Статтею 408 КК України визначено, що дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу та передбачено кримінальне покарання, зокрема, за ч.4 діяння, передбачене частинами першою або другою цієї статті, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Відповідно до п.2 розділу Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року N 608 (далі - Порядок №608) службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу 2 Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно п.1 розділу 3 Порядку, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Пунктами 1 - 4 розділу 5 Порядку №608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Згідно з п.6 розділу 6 Порядку №608, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Отже, відповідач в Акті службового розслідування від 29.08.2022 фіксує відсутність молодшого сержанта ОСОБА_2 , який 10.08.2022 заступив на охорону техніки з 10.08.2022 по 21.08.2022 у військовій частині, невідомого його місця перебування, реєстрацію 25.08.2022 кримінального провадження №0000628 за частиною 4 статті 408 КК України, але не встановлює: 1) вини військовослужбовця; 2) причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; 3) вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; 4) причини та умови, що сприяли правопорушенню, що є порушенням п.3 розділу 5 Порядку №608. Відтак, висновок Акту службового розслідування від 29.08.2022 є безпідставним, зокрема, у частині завершення службового розслідування, так як не встановлені всі обставини щодо вчинення порушення ОСОБА_2 , якщо це мало місце.

Цей висновок суд не спростовується реєстрацією в Єдиного реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження 20000628 за відсутності його кінцевого результату (вирок, інше). При цьому, потрібно враховувати, що відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що вирішуються в порядку кримінального судочинства, але якщо таке є, враховує це рішення, яке набрало законної сили ( ч.6 ст.78 КАС України), чого немає у цьому випадку.

З урахуванням встановлення протиправності Акту службового розслідування від 29.08.2022 протиправним є наказ №230 від 29.08.2022 "Про результати службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_2 " (арк. спр.144-146).

Наказами №193 від 28.08.2022 та №60-РС від 28.08.2022, якими вирішено призупинили строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги років у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключити зі всіх видів забезпечення з 28.08.2022 молодшого сержанта ОСОБА_2 звільненого від займаної посади, також, по причині "самовільного залишення військової частини", що не встановлено відповідачем, є протиправними, і фактично похідними від наказу №230 від 29.08.2022.

Частиною 6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок №884), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Згідно з п.2 Порядку №884, під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Відповідно до п.3 Порядку №884, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з п.4 Порядку №884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Позивач не надав доказів звернення до відповідача із заявою з дотриманням вимог п.4 Порядку №884, тому немає протиправних дій щодо відмови у виплаті грошового забезпечення. Також, позивачем не надано суду доказів визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, що суд пропонував надати ухвалою від 29.11.2022 і цього не встановлено судом. Відтак, немає підстав з урахуванням встановленого для зобов`язання виплати членам сім`ї ОСОБА_2 грошового забезпечення, як сім`ї військовослужбовця. Тобто, позивач не позбавлений права звернутися до відповідача із заявою з дотриманням п.4 Порядку №884, а відповідач встановити обставини зникнення ОСОБА_1 , зокрема, підтвердити чи заперечити самовільне залишення військової частини військовослужбовцем та обставини цього, провівши повторно службове розслідування з дотриманням вимог Порядку №608, після чого прийняти рішення по суті заяви позивача про виплату грошового забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, що передбачено Порядком №884 та ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а саме щодо протиправності наказів Військової частини НОМЕР_3 за №563 від 11.08.2022, №193 від 28.08.2022. При цьому, суд з урахуванням встановленого, з метою захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, зокрема, зобов`язати суб`єкта владних повноважень повторно провести службове розслідування по рапорту лейтенанта ОСОБА_3 від 11.08.2022 (вх.№4504) на виконання наказу №563 від 11.08.2022 з урахуванням обставин та висновків суду зроблених у цій адміністративній справі і скасуванням наказу №60-РС від 28.08.2022, який позивач не оскаржує, тому позов задовольняється частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1984,80 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 18.11.2022, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази Військової частини НОМЕР_3 за №563 від 11.08.2022, №193 від 28.08.2022 та №60-РС від 28.08.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 повторно провести службове розслідування по рапорту лейтенанта ОСОБА_3 від 11.08.2022 (вх.№4504) на виконання наказу №563 від 11.08.2022 з урахуванням обставин та висновків суду зроблених у цій адміністративній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок) гривень за рахунок асигнувань Військової частини НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 лютого 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_9 )

Головуючий суддя А.І. Петричкович