Справа № 500/4558/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4558/22

31 січня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2022 за №3516-3 700/М-02/8-1900/22 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в установах, підприємствах та організаціях, що зазначені в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_1 та Вкладиші у трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області () зарахувати ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) до страхового стажу його роботу в: Колгоспі «Колос» Тернопільського району у період з 01.08.1976 року по 23.11.1980 року; Колгоспі «Колос» Тернопільського району у період з 01.01.1983 року по 10.11.1985 року; ПМК № 1 треста «Тернопольспецсельхозмонтаж» у період з 29.11.1985 року по 09.06.1986 року; Колгоспі «Колос» Тернопільського району у період з 10.06.1986 року по 16.09.1986 року; Тернопільській МПМК-18 у період з 09.07.1987 року по 07.06.1988 року; Будівельному управлінні № 896, Ямало-Ненецького автономного округу, район Крайньої Півночі у період з 21.06.1988 року по 30.08.1988 року; Автомобільній базі № 115, Ямало-Ненецького автономного округу, район Крайньої півночі у період з 08.09.1988 року по 22.06.1991 року; Монастириському малому підприємстві по газифікації у період з 29.10.1991 року по 01.04.1992 року; Спеціалізованій фірмі по будівництву і реконструкції природоохоронних об`єктів «Екоспецбуд» у період з 01.04.1992 року по 01.04.1993 року; Агрофірмі «Галичина» у період з 20.06.1993 року по 25.12.1995 року; КСП «Улашківське» у період з 25.12.1995 року по 01.04.2000 року; ПАП «Весна 2000» у період з 01.04.2000 року по 10.04.2000 року; СВК «Калинівка» у період з 11.04.2000 року по 31.11.2000 року; СВК «Калинівка» у період з 27.04.2001 року по 07.11.2001 року; ПАП «Весна 2000» у період з 28.01.2002 року по 02.02.2003 року; ПАП «Таурус» у період з 15.04.2003 року по 15.05.2003 року; ПАП «Таурус» у період з 19.03.2004 року по 30.11.2004 року; Нагірянській філії ЗАТ НВП «Райз-Агро» у період з 01.10.2004 року по 2.10.2008 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу час його перебування на обліку в Чортківському районному центрі зайнятості населення з 20.02.2003 року по 14.04.2003 року та з 16.05.2003 року 14.02.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з захворюванням позивачу була призначена пенсія по інвалідності як особі з інвалідністю 2 групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вказав, що в вересні 2022 року звернувся до відповідача з клопотанням про проведення перерахунку пенсії по інвалідності з врахуванням трудового стажу за періоди його роботи в організаціях, що зазначені в його Трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 . Зазначив, що з відповіді відповідача від 13.10.2022 року вбачається, що трудова книжна № НОМЕР_1 не бралась до уваги, а страховий стаж обчислено за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004 року) та на підставі представлених позивачем додаткових документів (довідок, виписок тощо), який станом на 31.12.2016 року становить 18 років 9 місяців 14 днів. Просить врахувати, що трудова книжка позивача не взята відповідачем до уваги у зв`язку з тим, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка, у зв`язку з чим трудова книжка не може бути підставою для підтвердження страхового стажу при призначенні (перерахунку) пенсії. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, вважає її неправомірною та такою, що не відповідає чинному законодавству і порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 21.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що трудову книжку позивача неможливо врахувати для підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 . Вказав, що для прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, та листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2022 року за №3516-3700/М-02/8-1900/22 позивачу направлено відмову у перерахунку пенсії. Представник відповідача просить врахувати, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки; прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження; після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей; першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Ухвалою суду від 25.01.2023 постановлено продовжити строк розгляду адміністративної справи №500/4558/22 на один місяць та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області належним чином завірену копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , про яку повідомлено листом від 13.10.2022 за №3516-3700/М-02/8-1900/22; вищезазначену інформацію надати суду до 03.02.2023.

31.01.2023 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких в представник відповідача зазначив, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2022 року за №3516-3700/М-02/8-1900/22 позивачу направлено відповідь щодо не врахування при призначенні пенсії за віком трудового стажу за період з 1985-2003 роки. Також, вказав, що копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 не має змоги надати, оскільки звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювалось відповідно до пункту 1.1. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Постанова №22-1) передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником до «територіального органу» Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Частиною п`ятою ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія по інвалідності як особі з інвалідністю 2 групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на звернення позивача щодо страхового стажу, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №3516-3700/М-02/8-1900/22 від 13.10.2020 позивача повідомлено, що його страховий стаж становить 18 років 09 місяців 14 днів (по 31.12.2016), в тому числі 02 місяці 05 днів - додатковий стаж (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку), який відповідно до статті 24 Закону зараховується до страхового стажу для обчислення пенсії за віком з якої визначається розмір пенсії по інвалідності. Відповідачем також зазначено про те, що на титульній сторінці представленої позивачем трудової книжки НОМЕР_4 відсутня печатка підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка, тому дана трудова книжка не може бути підставою для підтвердження страхового стажу при призначенні пенсії. Таким чином, відповідачем при призначенні пенсії позивачу страховий стаж обчислено відповідно до представлених додаткових документів та даних, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Не погоджуючись із відмовою відповідача, оформленою листом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

На час первинного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови Про трудові книжки робітників та службовців при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

У тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний (п. 3.1 Інструкції №58).

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, та листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2022 за №3516-3700/М-02/8-1900/22 позивачу направлено відмову у перерахунку пенсії, оскільки на титульній сторінці представленої позивачем трудової книжки НОМЕР_4 відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Тому, на думку відповідача, дана трудова книжка не може бути підставою для підтвердження страхового стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зазначає, що всі записи, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_4 , яка не містить печатки на титульній сторінці, завірені відповідними печатками установ, в яких працював позивач.

Тому, суд критично ставиться до висновку Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про незарахування записів у в трудовій книжці серії НОМЕР_4 , яка не містить печатки на титульній сторінці.

При чому, у спірному випадку відповідачем не проаналізовано трудову книжку серії НОМЕР_4 , яка містить печатку на титульній сторінці та Вкладиш у трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 , який також містить печатку на титульній сторінці.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не приймаючи до уваги записи які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 , так як відсутня печатка підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка, діяв не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством.

При цьому, згідно з ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, враховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивача не бралися до уваги всі записи трудової книжки та вкладишу, суд приходить до висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_4 та вкладишу у трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Слід зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

А тому прийняття рішення щодо зарахування стажу роботи позивача, зазначеного у прохальній частині позовної заяви без перевірки наявності чи відсутності усіх для цього підстав є передчасним.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом №3516-3700/М-02/8-1900/22 від 13.10.2020 щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , прийнявши відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 31 січня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: с. Улашківці, Чортківський район, Тернопільська область,48562 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.