Справа № 380/10003/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10003/22 пров. № А/857/15217/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» та Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року (головуючий суддя: Клименко О.М., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трубопласт», 21.07.2022 звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 7080376/30478052 від 19 липня 2022 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі ПДВ 83333,33 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» податкову накладну № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі ПДВ 83333,33 грн, датою її фактичного подання на реєстрацію;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 7080377/30478052 від 19 липня 2022 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі ПДВ 14000,07 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» податкову накладну № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі ПДВ 14000,07 грн, датою її фактичного подання на реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковий орган не визначив конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в ЄРПН. Пропозиція податкового органу про надання пояснень та копій документів без наведення вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, призводить до правової невизначеності, не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії, яким є рішення Комісії регіонального та/або центрального рівня та обмежує права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 про відмову у реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних датами її подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» 2481,00 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» 2481,00 грн сплаченого судового збору та 1000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилися Товариство з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» та Головне управління ДПС у Львівській області і оскаржили його в апеляційному порядку.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» зазначає, що зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню з відповідачів, суд першої інстанції на власний розсуд необґрунтовано визначив необхідні (значно занижені) об`єми робіт адвоката по представництву інтересів позивача у цій справі, не враховуючи наявні докази в матеріалах справи, що підтверджують реальність надання та обсяг адвокатських послуг.

Просить скасувати частково рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні решти виплат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, Головне управління ДПС у Львівській області покликається на те, що на момент винесення оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач не виконав вимоги Податкового кодексу України та Порядку № 520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної і саме з цих підстав контролюючий орган відмовив у реєстрації податкової накладної.

Крім цього, покликається на те, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт». Вказане рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 є чинним та обов`язковим до виконання.

Позивач, 02.12.2022 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачем, 24.01.2023 подано клопотання про долучення додаткових доказів, зокрема, витягу з протоколу Комісії Головного управління ДПС у Львівській області про невідповідність ТОВ «Трубопласт» критеріям ризиковості платника податку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» склало та подало на реєстрацію в ЄРПН:

- податкову накладну № 1 від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн, в тому числі податок на додану вартість на суму 83333,33 грн;

- податкову накладну № 2 від 25 травня 2022 року на суму 84000,40 грн, в тому числі податок на додану вартість на суму 14000,07 грн.

Відповідно до квитанції від 14 червня 2022 року податкову накладну від 25 травня 2022 року № 1 прийнято, реєстрація зупинена та зазначено підставою для зупинення податкової накладної: «Відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 25.05.2022 № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до квитанції від 14 червня 2022 року податкову накладну від 25 травня 2022 року № 2 прийнято, реєстрація зупинена та зазначено підставою для зупинення податкової накладної: «Відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 25.05.2022 № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою подальшої реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН позивач подав до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено з поясненнями та документами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій, а саме: виписку з ЄДР по ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» від 30 вересня 2021 року; Спеціальний дозвіл на користування надрами № 2989 від 25 липня 2007 року; договір № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року; акти приймання передачі природного газу за травень 2022 року № 1 від 25 травня 2022 року та № 2 від 27 травня 2022 року; виписку по особовому рахунку за 25 травня 2022 року, що підтверджує здійснення оплати згідно договору № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн та на суму 84000,40 грн; місячні звіти за квітень 2022 року та за травень 2022 року видобутого газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у квітні 2022 року від 30 квітня 2022 року; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у травні 2022 року від 31 травня 2022 року; договір № зберігання (закачування, відбору) природного газу від 10 травня 2018 року; платіжне доручення № 318 від 24 травня 2022 року на суму 404314,50 грн; платіжне доручення № 383 від 24 червня 2022 року на суму 350148,00 грн.

Комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби у Львівській області 19 липня 2022 року прийняла рішення № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 про відмову у реєстрації в ЄРПН податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 з підстав ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Вважаючи такі рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив того, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття оспорюваних рішень, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття. Адже контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, не вказав, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про їх реєстрацію в ЄРПН.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» № 520 від 12.12.2019 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 за № 1245/34216) (далі Порядок № 520), цей Порядок визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня) (п. 2 Порядку № 520).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3 Порядку № 520).

За правилами пункту 4 Порядку № 520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку № 520 встановлено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п. 7 Порядку № 520).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пункт 5 Порядку № 520 визначає перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, однак такий перелік не є вичерпним та не передбачає необхідності надання платником податку усіх документів згідно такого переліку.

При цьому, в залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова накладна для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем подано на розгляд комісії контролюючого органу пояснення та документи, щодо господарських операцій з ТзОВ «ЦЕНТРЕНЕРДЖИ», на підставі яких ним сформовано спірні податкові накладні реєстрацію яких зупинено.

Зокрема: виписку з ЄДР по ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» від 30 вересня 2021 року; Спеціальний дозвіл на користування надрами № 2989 від 25 липня 2007 року; договір № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року; акти приймання передачі природного газу за травень 2022 року № 1 від 25 травня 2022 року та № 2 від 27 травня 2022 року; виписку по особовому рахунку за 25 травня 2022 року, що підтверджує здійснення оплати згідно договору № ТП-25/05-2022-ПСГ купівлі-продажу природного газу від 25 травня 2022 року на суму 500000,00 грн та на суму 84000,40 грн; місячні звіти за квітень 2022 року та за травень 2022 року видобутого газу з свердловини Північнозарічнянського газового родовища; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у квітні 2022 року від 30 квітня 2022 року; акт передачі-приймання наданих послуг по договору № ЛГВ-11/06-17 від 05 січня 2017 року у травні 2022 року від 31 травня 2022 року; договір № зберігання (закачування, відбору) природного газу від 10 травня 2018 року; платіжне доручення № 318 від 24 травня 2022 року на суму 404314,50 грн; платіжне доручення № 383 від 24 червня 2022 року на суму 350148,00 грн.

Однак, контролюючий орган рішеннями від 19 липня 2022 року № 7080376/30478052 та № 7080377/30478052 відмовив позивачу у реєстрації податкових накладних від 25 травня 2022 року № 1 та № 2 в ЄРПН.

Так, відповідно до п. 9 та п. 11 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п. 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що наведеним нормативно-правовим актом визначено вичерпний перелік підстав, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не спростовано відповідачем, позивачем було виконано вимоги контролюючого органу та надано відповідні пояснення до яких долучено копії наявних документів, що підтверджують проведення господарських операцій.

Доказів та обґрунтувань щодо того, що подані документи складені/оформлені з порушенням вимог чинного законодавства відповідачем не надано, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Разом з тим, квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН не містять інформації, які документи необхідні контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.

Крім цього суд апеляційної інстанції звертає увагу, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 07.12.2022 справа № 500/2237/20.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач під час здійснення операцій з постачання/надання товарів/послуг вчинив усі необхідні дії щодо реєстрації податкової накладної.

На думку суду апеляційної інстанції, оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних містять формальну підставу для їх прийняття: «ненадання платником податків первинних документів, зокрема, договорів, зовнішньоекономічних контрактів; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

Отже, проаналізувавши подані документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем надано необхідні документи, які підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладні, та які є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію спірної податкової накладної.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції позивачем, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Щодо покликання апелянта, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт», то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки підставою для відмови у реєстрації податкових накладних було ненадання платником податків первинних документів, а не застосування санкції до позивача.

Враховуючи вищенаведене, оскільки в ході розгляду цієї справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних при Головному управлінні ДПС у Львівській області будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем документів не зазначено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання дій протиправними, скасування оскаржуваних рішень та зобов`язання зареєструвати спірні податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання.

Щодо апеляційної скарги ТОВ «Трубопласт», яка стосується стягнення судових витрат, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції додано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 28/06/2021 від 28 червня 2021 року, укладений між адвокатом Шульгою Юрієм Васильовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРУБОПЛАСТ» (замовник); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі № 380/10003/22 від 30 серпня 2022 року; рахунок-фактуру № INV-003 від 02 вересня 2022 року на суму 8000,00 грн; платіжне доручення № 560 від 02 вересня 2022 року про сплату ТОВ «ТРУБОПЛАСТ» на користь Адвоката Шульги Юрія Васильовича грошових коштів у розмірі 8000,00 грн за надання правничої допомоги у справі № 380/10003/22 згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 28/06/2021 від 28 червня 2021 року.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі № 380/10003/22 від 30 серпня 2022 року, адвокат надав позивачу такі правові послуги:

- первинний юридичний аналіз справи, консультації замовнику з приводу доцільності подання позову, узгодження правової позиції, актуалізація судової практики по цьому типу справ 4 робочих години, вартість 1000,00 грн;

- вивчення та аналіз документів бухгалтерського обліку підприємства, підготовка пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної а ПН/РК в ЄРПН 4 робочих години, вартість 1000,00 грн;

- складання, подання до суду і супровід позовної заяви 1 шт, вартість 4000,00 грн;

- підготовка відповіді на відзив 1 шт, вартість 2000,00 грн;

Всього 8000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Оскільки, враховуючи предмет спору, обсяг наданих адвокатом послуг, та виходячи із критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу заявлена позивачем сума до відшкодування є неспівмірною зі складністю справи, що віднесена до категорії справ незначної складності, а судова практика щодо такого предмету спору є сталою та чисельною.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що розмір відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у загальній сумі 2000 грн буде достатнім з урахуванням наведених мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» та Головного управління ДПС у Львівській області не спростовують правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трубопласт» та Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/10003/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш