Справа № 560/8187/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8187/22
РІШЕННЯ
іменем України

01 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною відмову, зобов`язати виплатити грошове забезпечення/середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні. В обґрунтуванні позову зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, однак відповідач не надав відповіді на її заяву про виплату цих коштів.

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві відповідач позов не визнає. Зазначає, що оскільки станом на 28.12.2021 кошторисні призначення на виплату позивачці грошової компенсації вартості не отриманого речового майна визначені не були, вина відповідача у несвоєчасній виплаті коштів відсутня, отже середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні не підлягає виплаті.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.09.2022 № 489 здійснено заміну головуючого судді у справі, відтак розгляд справи розпочатий спочатку.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, звідки наказом від 28.12.2021 №291 була звільнена в запас та виключена зі списків особового складу військової частини.

На момент виключення зі списків особового складу позивачці не було виплачено грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна. Вказана грошова компенсація була виплачена 07.07.2022 в сумі 88915,51 грн., що доводиться випискою банківської установи.

ОСОБА_1 28.07.2022 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати їй середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (заяву направлено 21.07.2022) Відповідь на заяву у матеріалах справи відсутня, однак відповідач фактично заперечує щодо виплати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній з 19.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно з ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Отже, непроведення своєчасного повного розрахунку при звільненні позивача є протиправним.

Згідно із наказом про звільнення позивачку виключено зі списків особового складу ВЧ та всіх видів забезпечення з 28.12.2021, отже у цей день з нею повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як 29.12.2021 є днем початку періоду невиплати.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме в цей день, день звільнення або день виключення зі списків частини для військовослужбовців, на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з виписками по карткових рахунках позивачки відповідач виплатив їй заборгованість в сумі 88915,51 грн.

Відповідно до наданої відповідачем довідки про заробітну плату №540/702 від 06.09.2022 ОСОБА_1 нараховано за жовтень 2021 - 12729,75 грн., листопад 2021 - 12729,75 грн., кількість календарних днів у цей період становить 61 день. Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивачки складає 417,37 грн. (25459,50 грн. : 61 календарний день)

Водночас, з 19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачкою (07.07.2022) до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванні та вирішенні спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Отже, з огляду на приписи ст. 117 КЗпП України у чинній редакції, період виплати коштів за час затримки розрахунку при звільненні обмежений шістьма місяцями, у зв`язку з чим компенсація розраховується за період з 29.12.2021 по 28.06.2022 тривалістю 182 календарних дні.

Сума середнього заробітку, розрахована згідно з Порядком № 100, становить 75961,34 грн. ( 417,37 грн. середньоденна заробітна плата позивача * 182 кількість днів затримки розрахунку)

Разом з тим, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 визначив інший механізм розрахунку розміру компенсації, зазначивши у п. 69, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Верховний Суд застосував критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та принцип пропорційності суми виплати, яка повинна залежати від того, яку частку у відсотковому відношенні сума виплаченої заборгованості становить в складі усіх належних працівнику на дату звільнення виплат.

Застосовуючи цей механізм, суд з матеріалів справи встановив, що загальний розмір належних позивачці при звільненні виплат складав 272773,81 грн., з яких: індексація грошового забезпечення - 508,69 грн.; щомісячна премія за особливий внесок - 2980,65 грн.; надбавка за особливі проходження служби - 3355,26 грн.; одноразова грошова допомога - 171851,76 грн.; грошове забезпечення - 5161,94 грн. та грошова компенсація вартості неотриманого речового майна (за рішенням суду) 88915,51 грн., яка становить 32,6% від суми усіх належних виплат.

З огляду на це, виходячи з принципу пропорційності, позивачці необхідно виплатити 24763, 40 грн., які становлять 32,6% від 75961 грн. 34 коп. ( розрахованих згідно з Порядком № 100 та з урахуванням обмеження періоду виплати 6 місяцями)

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З огляду на це, оскільки відповідач не спростував право позивачки на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною невиплату Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 середнього заробітку/грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток/грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 24763 грн. 40 коп. (з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до вимог закону)

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 лютого 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок