Справа № 460/17822/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/17822/21 пров. № А/857/13100/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року, ухвалене головуючим суддею Дорошенко Н. О. о 13:03 год у м. Рівному, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 № 11834/17000708, № 11835/17000708, № 11836/17000708, № 11837/17000708, № 11838/17000708, № 11839/17000708, № 11840/17000708, № 11844/17000708, № 11906/17000708, рішення від 19.11.2021 № 11843/17000708, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2021 № 11841/17000708 та повернути позивачу сплачені за вказаними рішеннями контролюючого органу кошти.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем протиправно на підставі висновків перевірки, якою помилково встановлено, що він в 2018 році здійснював господарські операції по видах діяльності, не зазначених в реєстрі платників єдиного податку. Зазначив, що під час здійснення підприємницької діяльності він відшивав елементи верхнього одягу на замовлення, а не реалізовував дорожні вироби та сумки поза магазинами. Підприємницьку діяльність він здійснював в нежитловому приміщенні (гаражі) своїх близьких родичів в с. Шпанів без укладення договору оренди та для виконання замовлень з виробництва зовнішніх елементів верхнього спецодягу використовував власну швейну машинку. Стверджує про порушення відповідачем порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 № 11834/17000708, № 11835/17000708, № 11836/17000708, № 11839/17000708, № 11840/17000708, № 11844/17000708, № 11906/17000708, рішення про застосування штрафних санкцій від 19.11.2021 № 11837/17000708, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.11.2021 № 11841/17000708, рішення про застосування штрафних санкцій від 19.11.2021 № 11843/17000708. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволення позову та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що факти порушень позивачем вимог податкового законодавства, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 13.10.2021 № 6943/17-00-07-08/ НОМЕР_1 . Суд першої інстанції безпідставно не врахував, що ОСОБА_1 в 2018 році здійснював господарські операції та отримував доходи по видах діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, оскільки ним не заперечується факт реалізації сумок та банданок. Більше того, з січня 2019 року позивач не здійснив перехід на сплату інших податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, в порядку, визначеному підпунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управління ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 20.01.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 04.07.2017 по 20.01.2020, за результатами якої складено акт від 13.10.2021 № 6943/17-00-07-08/ НОМЕР_1 .

Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:

підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49, пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України, що полягало в тому, що податкова декларація платником єдиного податку за 2018 рік по граничному строку подання 01.03.2019 фактично подана 17.09.2020;

частини другої підпункту 293.4 статті 293 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми єдиного податку за 2018 рік на 9525,00 грн;

підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пунктів 177.5, 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, що полягало в тому, що податкові декларації про майновий стан і доходи до контролюючого органу не подані за 2019 рік по граничному строку подання 10.02.2020 та за 2020 рік (ліквідаційна) по граничному строку подання до 21.02.2020;

пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 21608,22 грн за 2019 рік;

підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми військового збору на 1800,68 грн за 2019 рік;

частини четвертої пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 3.2 рядка 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником податку, що полягало в тому, що звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік подано з порушенням терміну, а саме: звіт подано 16.05.2018 (граничний термін подання 09.02.2018); звіт за 2018 рік до контролюючого органу по граничному терміну подання 09.02.2019 не подано; звіт за 2020 рік (ліквідаційний) подано 03.11.2020 (граничний термін подання 21.02.2020);

пункту 2 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску в розмірі 15393,36 грн за 2019 рік;

підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, що полягало в незабезпеченні ведення обліку доходів, витрат та незабезпеченні зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання;

пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що полягало в проведенні розрахункових операцій без застосування РРО у розмірі 120045,65 грн у 2019 році;

пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, пунктів 8.2, 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, що полягало в неподанні до контролюючого органу повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт оподаткування (нерухомість за адресою АДРЕСА_1 ) по терміну подання з 02.01.2019 по 16.01.2019 та повідомлення про зміни відомостей про об`єкт оподаткування по терміну подання з 02.01.2020 по 16.01.2020.

Такі висновки контролюючого органу вмотивовані тим, що основним видом економічної діяльності позивача є КВЕД 14.13 «Виробництво іншого верхнього одягу», однак, у спірний період позивач реалізовував сумки і бананки, тобто здійснював діяльність і отримував дохід від здійснення видів діяльності (КВЕД 15.12, КВЕД 47.9, КВЕД 47.99), не зазначених в реєстрі платників єдиного податку.

19.11.2021 на підставі вказаного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 11834/17000708, яким за неповідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування/об`єкти, пов`язані з оподаткуванням та про зміни відомостей об`єктів оподаткування за формою 20-ОПП за період 02.01.2019-16.01.2019, 02.01.2020-16.01.2020, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 680 грн;

№ 11835/17000708, яким за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2019, 2020 роки застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 680 грн;

№ 11836/17000708, яким у зв`язку з отриманням доходу по видах діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 2250,85 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 1800,68 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 450,17 грн;

№ 11838/17000708, яким за несвоєчасне подання до контролюючого органу податкової декларації платника єдиного податку за 2018 рік застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн;

№ 11839/17000708, яким у зв`язку з отриманням доходу по видах діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, збільшено грошове зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб в сумі 11906,25 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 9 525,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 2381,25 грн;

№ 11840/17000708, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, за результатами річного декларування, на суму 27010,27 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 21608,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 5402,05 грн;

№ 11844/17000708, яким за незабезпечення ведення обліку доходів і витрат, незабезпечення зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,0 грн;

№ 11906/17000708, яким за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 12004,57 грн;

Також контролюючим органом 19.11.2021 було прийнято: рішення № 11837/17000708 про застосування до позивача штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 510 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 11841/17000708 на суму єдиного внеску 15393,36 грн; рішення № 11849/17000708 про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3078,66 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, а тому відсутні підстави для донарахування позивачу грошових зобов`язань у зв`язку з недоведеністю контролюючим органом підстав для переходу на загальну систему оподаткування, а тому спірні рішення про збільшення податкових зобов`язань та застосування штрафних санкцій з єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості та підлягають скасуванню як протиправні. В частині застосування до позивача штрафу за неповідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, судом зроблено висновок про непідтвердженість відомостей про наявність у позивача об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, а тому застосування штрафу за згадане порушення є безпідставним.

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Спірним питанням у цій справі є, зокрема, те, чи були порушені позивачем умови перебування на спрощеній системі оподаткування і чи виник у нього обов`язок перейти на загальну систему оподаткування.

Пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 Податкового кодексу України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування визначений статтею 298 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

У заяві зазначаються такі обов`язкові відомості, зокрема, обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010 (підпункт 5 пункту 298.3 статті 283 Податкового кодексу України).

В силу вимог підпункту 2 підпункту пункту 293.4 статті 293 Податкового кодексу України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Як встановлено з матеріалів справи, контролюючим органом при проведенні перевірки встановлено, що в 2018 році фізична особа-підприємець ОСОБА_1 реалізовував товар сумки і бананки, що не відповідає його виду діяльності, зазначеному у реєстрі платників податків.

В підтвердження вказаних обставин відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копії товарних чеків, які надані для проведення перевірки на запит контролюючого органу позивачем згідно з описом документів.

Судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що наявний в матеріалах справи опис не підписаний особою, яка його складала, а також і посадовою особою контролюючого органу, яка прийняла відповідний опис, під час перевірки, а податковим інспектором лише посвідчена копія опису на відповідність оригіналу; відсутня дата документа; не зазначено кількість та зміст квитанцій та товарних чеків, відсутні реквізити договору оренди нежитлового приміщення.

Що стосується копій товарних чеків, то такі в порушення пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України платником податків не засвідчені, а відображена в них інформація не дає можливості ідентифікувати платника податків, товар, його вартість та господарську операцію в цілому.

Також такі відомості неможливо встановити з Книги обліку доходів позивача від 05.07.2017 з огляду на наявність низки виправлень, закреслень в датах записів. Більше того, судом першої інстанції при дослідженні оригіналу Книги обліку доходів зроблено висновок, що всі записи (з 19.05.2018 по 12.12.2019) виконані однаковим чорнилом.

Як стверджує позивач, під час здійснення підприємницької діяльності він не виписував товарних чеків, однак, на вимогу посадової особи контролюючого органу під час документальної перевірки він придбав бланки означених товарних чеків та в приміщенні податкового органу 11.10.2021 заповнив їх, розбиваючи на частини загальну суму отриманого доходу. Записи в Книгу обліку доходів він переносив вже з виписаних товарних чеків. Вказану обставину позивач підтвердив відеозаписом за датою відеофіксації 11.10.2021, на якому позивач зафіксував процес сканування наданих ним товарних чеків інспектором ОСОБА_2 .

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.10 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 (далі Порядок № 727).

Пунктами 3-5 Розділу ІІ Порядку № 727 встановлено, що акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Згідно з підпунктом 2 пункту 4 Розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

З матеріалів справи встановлено, що складений за результатами перевірки діяльності позивача акт не відповідає вимогам, встановленим нормами Порядку № 727, так як виявлені порушення податкового законодавства не викладені чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що унеможливлює оцінити обґрунтованість встановлених Головним управлінням ДПС у Рівненській області порушень податкового законодавства.

Неповнота висновків акта перевірки та відсутність належних і допустимих первинних документів (істотні недоліки в оформленні товарних чеків, численні виправлення них та в книзі обліку доходів підприємця, фактичне отримання контролюючим органом копій таких товарних чеків поза межами перевірки), як правильно зазначив суд першої інстанції, виключає можливість достовірно з`ясувати факт отримання позивачем доходів за спірний період по виду діяльності, не зазначеної в реєстрі платників єдиного податку та відповідно перевірити обґрунтованість висновку контролюючого органу про невиконання позивачем обов`язку перейти на загальну систему оподаткування з січня 2019 року, а також підставність та суму оспорюваних податкових донарахувань.

Натомість, позивач стверджує про недопущення ним порушень податкового законодавства та здійснення підприємницької діяльності виключно в межах зареєстрованого виду діяльності КВЕД 14.13, так як реалізовував виготовлені ним вироби зовнішні елементи верхнього одягу, фото яких ним було додано до заперечення на акт перевірки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що контролюючим органом не доведено реалізацію позивачем кінцевому споживачу готових виробів поза магазинами (коди КВЕД 47.9, 47.99) та виробництво ним дорожніх виробів (код КВЕД 15.12), що свідчить про правомірність перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та безпідставність донарахування йому грошових зобов`язань і застосування до нього штрафних санкцій з єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій оскаржуваними податковими повідомлення-рішеннями та рішеннями про застосування штрафних санкцій.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі № 460/17822/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 03.02.2023