Справа № 711/461/22
Суддя: Кондрацька Н. М.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/461/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Починок Олександра Ігоровича до Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 адвокат Починок О.І. звернувся до суду з позовом до Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на адресу позивача, ОСОБА_1 , 13.01.2022 надійшов примірник постанови по справі про адміністративне правопорушення від 11.01.2022 року серії ОДП6727850, згідно змісту вказаної постанови інспектором Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Фадєєвим Сергієм Миколайовичем його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення п. 15.9 Правил дорожнього руху України. Відповідно до положень ч. ст. 122 КУпАП, настання адміністративної відповідальності настає, зокрема за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Вищевказані дії посадової особи відповідача вважають протиправними, виходячи з того, що допустимих доказів, які підтверджують факт керування транспортним засобом марки OPEL модель VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 безпосередньо позивачем та здійснення зупинки у забороненому місці постанова про адміністративне правопорушення від 11.01.2022 року серії ОДП6727850 не містить, а тому підлягає до скасування у судовому порядку. З постанови від 11.01.2022 серії ОДП 6727850 вбачається, що позивач 11.01.2022 о 15 год. 41 хв. за адресою вул. Площа Незалежності, м. Одеса на автомобілі Opel Vivaro д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку, стоянку, на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху. При цьому наголошує, що безпосередньо позивач 11.01.2022 не перебував у м. Одеса, а весь день перебував у м. Черкаси, вказане підтверджується рядом документів, а саме договором комісії від 11.01.2022 № 7826/22/1/007210, банківська квитанція AT «БАНК СІЧ» від 11.01.2022 № ПН5575132 та від 11.01.2022 № ПН 5575161. Разом з тим, у постанові від 11.01.2022 не міститься відповідних доказів, які можуть підтвердити факт, що безпосередньо позивач здійснив протиправну зупинку/стоянку, також не зазначено на який вид/марку електронного пристрою зафіксоване відповідне порушення. Враховуючи, що позивач безпосередньо був відсутній у м. Одеса 11.01.2022, відповідно посадовою особою відповідача не було встановлено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. До того ж, складання постанови про адміністративне правопорушення посадовими особами відповідача від 11.01.2022 серії ОДП 6727850 без участі позивача, позбавляє його основоположного права - права на захист, участь позивача у розгляді справи про адміністративне правопорушення надала б змогу подати відповідні пояснення та докази відповідальній посадовій особі.

Таким чином, на підставі викладеного просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 11.01.2022 року серії ОДП 6727850, винесену за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з позначкою п. 15.9 Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.02.2022 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

10.11.2022 представником відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Храпицьким О.О. на адресу суду направлено відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки доводи позивача є безпідставними та необгрунтованими. В обгрунтування відзиву вказує, що дійсно, 11.01.2022 інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Фадєєвим С.М. було виявлено порушення водієм транспортного засобу OPEL «VIVARO», д/н НОМЕР_1 , вимог пп. «ґ» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, а саме: здійснено заборонену зупинку на перехресті, що створює перешкоди дорожньому руху за адресою: м. Одеса, площа Незалежності, 1. Справу розглянуто та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ОДП 6727850 із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гри. згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП. При встановленні відповідальної особи порушника, інспектор з паркування керувався ст. 14-2 КУпАП, згідно якої адміністративну відповідальність за правопорушення несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Згідно з пп. «г» п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділюаальна смуга. Своїми діями, позивач порушив правила зупинки, стоянки, чим створив загрозу безпеці дорожньому руху, шо передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП. Свою позицію підтверджують фотозображенням адміністративного правопорушення на плоші Незалежності, 1, де в напрямку з проспекту Академіка Глушко встановлені знаки пріоритету 33.2 «Дати дорогу» та наказові знаки 4.10 «Круговий рух», який вимагає рух по колу та вказує на наявність перехрестя. Крім того, в межах всієї площі має місце перехрестя, в межах якого позивачем здійснено зупинку автомобіля. Крім того, нормами КУпАП не передбачено жодних вимог щодо вказання у постанові про адміністративне правопорушення технічного приладу фіксації правопорушення. Таким чином, вважають дії інспектора з паркування Фадєєва CM. під час виявлення адміністративного правопорушення та винесення постанови про адміністративне стягнення цілком правомірними і такими, шо відповідають діючому законодавству, а дії позивача такими, шо порушують ПДР України та передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, а поданий позов безпідставним та необгрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Починок О.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити на підставі доводів, викладених у позові та доказів наданих під час розгляду справи.

Представник відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, до початку подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві.

Враховуючи думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Предметом судового розгляду за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 3 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно статті 23 Закону України "Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 15.9 Правил дорожнього руху України зупинка забороняється, зокрема, на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга (п.п. «ґ»).

Судом встановлено, що 11.01.2022 інспектором Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Фадєєвим С.М. відносно ОСОБА_1 була винесена по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП № 6727850.

Як зазначено у вказаній вище постанові, 11.01.2022 о 15.41 год, водій транспортного засобу OPEL VIVARO, номернй знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку, стоянку на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, чим порушив п. 15.9 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктами 5 та 6 розділу ІУ вказаної Інструкції передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП). Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

До того ж, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При дослідженні судом оскаржуваної постанови, що долучена до позову, встановлено, що вона винесена на місці події в електронній формі у вигляді стрічки. При цьому, оскаржувана постанова не містить відомостей про те, яким чином було зафіксоване правопорушення, яким технічним засобом здійснено фото або відеозапис фіксування факту вчинення позивачем адмінправопорушення щодо перетину перехрестя, незважаючи на те, що таке фіксування відбулося.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Під час розгляду справи, відповідачем не надано відеозапис вчиненого праворпушення, в якості доказу щодо правомірності винесеної постанови відносно ОСОБА_1 , а лише відзив, до якого додано фото стоячого автомобіля OPEL VIVARO, номернй знак НОМЕР_1 , з яких судом не встановлено будь-яких дій з боку позивача спрямованих на порушення правил дорожнього руху. Інших належних переконливих доказів до суду відповідачем не надано.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

Одним зі складових елементів загального принципу юридичної визначеності є вимога передбачуваності приписів права. Європейський суд з прав людини виснував принцип передбачуваності юридичної норми, зазначивши: «Припис не може розглядатись як «право», якщо його не сформульовано з достатньою мірою чіткості, даючи громадянинові змогу регулювати свою поведінку: громадянин повинен мати змогу передбачити - до тієї міри, що є допустимою за конкретних обставин, - наслідки, що їх може спричинити конкретна дія» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «The Sunday Times v. The United Kingdom (No. 1)» від 26.04.1979 (заява № 6538/74), § 49).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Тобто, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Більше того, з огляду на лист АТ «Банк СІЧ» від 02.12.2022 № 2520/19-Л щодо проведення платежу за квитанціями ОСОБА_1 , у судовому засіданні знайшли підтвердження аргументи з боку позивача, що на час складленення постанови про адміністративне правопорушеннгя він не перебував у м. Одеса, а здійснював банківські платежі у м.Черкаси.

З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а постанова про накладення адміністративного стягнення - до скасування.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ № 360092 від 21.01.2022 позивач є особою з інвалідністю другої групи, а тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином, з відповідача Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської радипідлягає до стягнення судовий збір у розмірі 454,00 грн. в дохід держави.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС апеляційні скарги на судові рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 адвоката Починок Олександра Ігоровича до Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ОДП 6727850 від 11.01.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн. скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Департаменту транспорту зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради в дохід держави судовий збір в сумі 454, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 26.01.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька