Справа № 320/12433/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 320/12433/20

адміністративне провадження № К/990/2267/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №320/12433/20 за позовом Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "Люнакс" про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду першої інстанції з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05 травня 2020 року №1110/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 19 травня 2020 року №1708/5, яким анульовано доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити доступ ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 19 травня 2020 року №1708/5, яким анульовано доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зобов`язано Міністерство юстиції України поновити доступ ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевій Тетяні Володимирівні сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року стягнуто на користь Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни витрати на судову експертизу в сумі 51483 (п`ятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят три) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року та додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Міністерство юстиції України звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 16 січня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України й покликається на те, що судами попередніх інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 січня 2019 року у справі №820/5866/17, від 25 червня 2020 року у справі №826/2470/17, від 16 грудня 2020 року у справі №824/647/19-а, від 13 червня 2022 року у справі №420/5345/19, від 17 червня 2022 року у справі №140/1962/19.

Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Проаналізувавши доводи заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки скаржник лише зазначив про постанови Верховного Суду, проте не обґрунтував належним чином в чому саме полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій цієї норми, та не обґрунтував подібність правовідносин у цій справі та у зазначених скаржником справах.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №320/12433/20 повернути скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.А. Губська