Справа № 7375/12/2070
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 7375/12/2070

адміністративне провадження № К/9901/35467/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №7375/12/2070 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" про стягнення податкового боргу, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 (головуючий суддя Єгупенко В.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 (головуючий суддя Жигилій С.П., судді: Перцова Т.С., Чалий І.С.),

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" про стягнення податкового боргу у сумі 5' 309' 886,64грн.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 14.08.2019 позовні вимоги залишив без задоволення.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.11.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 залишив без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Харківській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, колегію визначено у складі: головуючий (суддя-доповідач) ОСОБА_1., судді: Бившева Л.І., Юрченко В.П.

Ухвалою Верхового Суду від 23.12.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу. Здійснено заміну відповідача його правонаступником Головне управління ДФС у Харківській області - Головним управлінням ДПС у Харківській області.

У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15.10.2020 №2830/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі заяви про відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Визначено колегію для розгляду справи у складі: головуючий (суддя-доповідач) Хохуляк В.В., судді: Бившева Л.І., Ханова Р.Ф.

Ухвалою суду від 31.01.2023 справу №7375/12/2070 прийнято до провадження. Касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 01.02.2023.

Розгляд справи у касаційному порядку здійснюється у порядку письмового провадження на підставі положень статті 345 КАС України.

Верховний Суд, на підставі встановлених фактичних обставин справи, з`ясував наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ДП "Завод імені В.О. Малишева" зареєстроване виконавчим комітетом Харківської міської ради 03.03.1993, ідентифікаційний код юридичної особи 14315629, місцезнаходження -м.Харків, вул.Плеханівська, 126. Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №497950.

Підприємством до контролюючого органу подані податкові декларації:

з земельного податку, якими визначено до сплати 4' 684' 010,84грн., в тому числі:

від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 01.03.2012 - 1168081,63грн.,

від 20.02.2012 № граничний термін сплати 30.03.2012 - 1168085,74грн.,

від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 30.04.2012 - 1168081,63грн.,

від 20.02.2012 №, граничний термін сплати 30.05.2012 - 1168081,63грн.,

від 27.04.2012 №, граничний термін сплати 27.04.2012 - 11680,21грн.;

з екологічного податку - до сплати 44570,67грн., в тому числі:

за податковою декларацією від 09.02.2012 № граничний термін сплати 19.02.2012 - 7591,59грн.,

за податковою декларацією від 09.02.2012 №, граничний термін сплати 19.02.2012 - 13763,94грн.,

за податковою декларацією від 27.04.2012 №, граничний термін сплати 20.05.2012 - 23215,14грн;

збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод - до сплати 180368,10грн., в тому числі:

за податковою декларацією від 09.02.2012 №0 граничний термін сплати 19.02.2012 - 66000,49грн.,

за податковою декларацією від 10.05.2012 № граничний термін сплати 20.05.2012 - 114367,61грн.;

з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до сплати 5978,40 грн. - за податковою декларацією від 01.02.2012 №, граничний термін сплати 19.02.2012;

податковим повідомлення-рішенням від 21.02.2012 № підприємству визначено суму штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 394988,63грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 у справі №5023/10655/11 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Завод імені В.О. Малишева".

Головне управління ДФС у Харківській області у червні 2012 року звернулося до адміністративного суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" податкового боргу в сумі 5' 309'886,64грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 09.04.2019 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2012 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2013 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, посилався на те, що сума податкового боргу, який просить стягнути позивач, увійшла у суму боргу, списану відповідно до рішення про списання податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» у загальній сумі 39' 272' 240,27грн. (у тому числі встановлений судовими рішеннями), що обліковувався за ним станом на 01.07.2012 і не сплачений станом на 31.10.2012. Також, суди врахували пояснення представника позивача, що наразі відповідач не має заборгованості зі сплати податкового боргу, що підтверджується наданими до матеріалів справи інтегрованими картками платника податків, а, отже відсутній предмет спору, який був підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Вважаючи рішення судів такими, що не відповідають вимогам статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості, податковий орган подав касаційну скаргу в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування касаційної скарги позивач вказує, що суди дійшли неправильного висновку, що податковий борг, який підлягав стягненню було списано. Сума, яка заявлена до стягнення не може вважатися безнадійним боргом, оскільки платник не визнаний банкрутом, щодо зазначеного боргу не минув строк позовної давності, рішення про припинення підприємства на підставі рішення суду не було внесено до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, на думку заявника касаційної скарги, списання податкового боргу на підставі статті 101 Податкового кодексу України в цьому випадку є неможливим. Крім того, як зазначає позивач, судами неправомірно враховано надані відповідачем докази, зокрема, копію рішення СДПІ про списання податкового боргу: відповідач не надав оригінал рішення СДПІ, вказаний документ не містить розшифровки списаної заборгованості, СДПІ не повідомляла суд про списання податкової заборгованості, що стала предметом позову.

Відповідач правом подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає касаційному розгляду справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Приписами статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, станом на дату звернення до суду з позовом відповідач мав податковий борг у сумі 5' 309' 886,64грн., який виник у період лютий-травень 2012 року.

Законом України від 02.10.2012 №5414-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу» (який набрав чинності 31.10.2012) до підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України включена стаття 2І, за змістом якої підлягає списанню податковий борг (у тому числі, встановлений судовими рішеннями та реструктуризований) станом на 1 липня 2012 року, не сплачений станом на дату набрання чинності цим Законом, платників податків - підприємств оборонно-промислового комплексу, які включені до складу Державного концерну «Укроборонпром» (далі - підприємства оборонно-промислового комплексу), перед бюджетом (у тому числі податковий борг, який виник у зв`язку з порушеннями податкового, валютного та митного законодавства), а також грошові зобов`язання, які виникнуть у зв`язку із застосуванням механізму списання відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку». Контролюючі органи в межах їх компетенції у порядку, передбаченому для списання безнадійного податкового боргу, здійснюють списання зазначених сум протягом десяти робочих днів з дня подання заяви платника податків.

Судами з`ясовано, що 20.12.2012 Підприємство звернулося з заявою до позивача про списання податкового боргу відповідно до Закону України від 02.10.2012 №5414-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування підприємств оборонно-промислового комплексу», тобто боргу, який виник станом на 01.07.2012, не сплачений на 31.10.2012.

Актами звірки від 30.06.2012, 31.10.2012 та листом СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Харкові від 18.07.2012 підтверджується погодження суми боргу відповідача з позивачем.

28.12.2012 позивачем було прийнято рішення №1 про списання податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» у загальній сумі 39' 272' 240,27грн. (у тому числі встановлений судовими рішеннями та реструктуризований), який обліковувався за Підприємством станом на 01.07.2012 і не сплачений ним станом на 31.10.2012.

Про результати списання вказаної суми податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» на адресу відповідача 17.01.2013 направлено відповідний лист.

Таким чином, судами встановлено, що сума податкового боргу, яку просить стягнути позивач, що виникла у період з лютого по травень 2012 року, увійшла до суми боргу, списану відповідно до рішення №1 від 28.12.2012 про списання податкового боргу ДП «Завод ім. Малишева» у загальній сумі 39' 272' 240,27 грн. (у тому числі встановлений судовими рішеннями), що обліковувався за ним станом на 01.07.2012 і не сплачений станом на 31.10.2012.

Як вказав суд першої інстанції, в судовому засіданні під час розгляду справи уповноважений представник позивача пояснив, що наразі відповідач не має заборгованості зі сплати податкового боргу, що підтверджується наданими до матеріалів справи інтегрованими картками платника податків.

Суди констатували, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не надано жодних доказів наявності у ДП «Завод ім. Малишева» станом на час розгляду справи в суді першої інстанції податкового боргу у розмірі 5' 309' 886,64грн.

Доводи податкового органу, викладені у касаційній скарзі, вказаного не спростовують, останні обґрунтовані тільки посиланням на незгоду з судовими рішеннями. У свою чергу, обставини справи були перевірені судами першої та апеляційної інстанцій з дослідженням в судовому процесі доказів, на підставі оцінки яких судами зроблено правильні висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову. Як вбачається, висновки контролюючого органу сформовані без належного дослідження усіх наявних доказів, що було виявлено під час судової стадії дослідження доказів, та безпідставність яких підтверджується відповідними документами, копії яких містяться в матеріалах справи. Оцінка доказів судами попередніх інстанцій, на підставі якої суди встановили обставини у цій справі, відповідає правилам оцінки доказів, визначених статтею 90 КАС України, зокрема правилу оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Поряд з цим, Суд наголошує, що, виходячи з окреслених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту, а тому до їх переоцінки Верховний Суд не вдається у разі відсутності підстав, визначених підпунктами 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України.

Касаційний суд вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також надали належну правову та обґрунтовану оцінку заявленим вимогам на підставі норм закону. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Затим, обґрунтування, наведені позивачем у касаційній скарзі, містять вимоги здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також додатково перевірити докази, що не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі №7375/12/2070 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова