Справа № 160/12358/22
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування шкоди,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.09.2022 року просить суд:
1.) визнати неправомірною бездіяльністю - створення у в/ч НОМЕР_1 не видання наказу про надання ст.сол. ОСОБА_1 відпустки на час лікування наслідків травм, отриманої 13.05.2022 року при виконанні обов`язків військової служби, не проведення службового розслідування по факту отримання травми зі складанням довідки про обставини її отримання;
2.) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 скласти і видати ст.сол. ОСОБА_1 довідку про обставини отримання 13.05.2022 року травми при виконанні обов`язків військової служби;
3.) визнати протиправними діями в/ч НОМЕР_1 виготовлення «Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022» шляхом його друкування, проставлення відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 , підпису « ОСОБА_2 » на написі «командир в/ч НОМЕР_1 », та вручення начальником ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 ст.сол. ОСОБА_1 як законного розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 з метою її переміщення в зону проведення бойових дій в район смт. Просяне Дніпропетровської області;
4.) встановити відсутність у майора ОСОБА_4 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на винесення «Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022», його підпис, проставлення гербової печатки та передачу начальнику ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 для вручення ст.сол. ОСОБА_1 з метою її переміщення в зону проведення бойових дій;
5.) визнати протиправним «Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022» з відбитком гербової печатки в/ч НОМЕР_1 , підписом « ОСОБА_2 » на написі «командир в/ч НОМЕР_1 »;
6.) визнати протиправними діями в/ч НОМЕР_1 переміщення бухгалтера ФЕС ст.сол. ОСОБА_1 в розташування бойових позицій без штатної зброї та військової форми, і утримання її в цьому місці до 02.05.2022 року на підставі завідомо неправдивого документа «Бойове розпорядження № 128 від 27.04.2022»;
7.) визнати відсутність у начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 повноважень на винесення наказів від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року про переміщення ст.сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
8.) визнати протиправними накази від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 про переміщення ст.сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
9.) визнати протиправним розпорядження від 16.06.2022 року та від 16.07.2022 року без відбитку гербової печатки в/ч НОМЕР_1 з підписом « ОСОБА_2 » на написі «командир в/ч НОМЕР_1 » про переміщення ст.сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко;
10.) визнати протиправним та скасувати наказ № 212/1 від 30.05.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 про накладення на ст.сол. ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за невиконання наказу від 20.05.22 року начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;
11.) визнати протиправними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 про накладення на ст.сол. ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за невиконання наказів від 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року за підписом начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 та розпорядження від 16.06.2022 року та від 16.07.2022 року за підписом командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 ;
12.) визнати протиправними та скасувати накази командира в/ч НОМЕР_1 про невиплату ст.сол. ОСОБА_1 визначених сум грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн за травень, червень, липень 2022 року;
13.) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити ст.сол. ОСОБА_1 визначених сум грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн за травень, червень, липень 2022 року;
14.) визнати незаконними діями в/ч НОМЕР_1 винесення 03.08.2022 року заборони доступу до служби ст.сол. ОСОБА_1 у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі на підставі рапорту начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 про самовільне залишення нею військової частини;
15.) поновити ст.сол. ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ФЕС в/ч НОМЕР_1 із проходженням служби у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі;
16.) зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити виплатити ст.сол. ОСОБА_1 суми грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди 30 тис грн. за час вимушеного прогулу;
17.) стягнути з в/ч НОМЕР_1 за рахунок бюджетних призначень на утримання на користь старшого солдата ОСОБА_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) 70 тис. грн. відшкодування моральної шкоди.
В обгрунтування позову позивачка зазначає, що наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 ст. л-та ОСОБА_6 № 64 з 06.04.2022 року зарахована на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби (ФЕС) в/ч НОМЕР_1 де під час проходження служби виконували відповідні завдання під безпосереднім керівництвом начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 у місці автоматизованої обробки службової інформації ФЕС у м. Дніпро.
У подальшому, як зазначає позивачка, на підставі завідомо незаконного Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 з 27.04.2022 року по 02.05.2022 року перебувала у зоні ведення бойових дій (район смт. Просяне Дніпропетровської області) без штатної зброї і військової форми та виконувала задачі, які не мали нічого спільного зі службовими обов`язками бухгалтера ФЕС. Незаконність Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022 позивачка обгрунтовує, по-перше, відсутністю у майора ОСОБА_4 офіційних повноважень командира в/ч НОМЕР_1 , а по-друге, незрозумілості мети її направлення ураховуючи специфіку займаної посади.
13.05.2022 року позивачка отримала травму, у зв`язку з чим звернулася до начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 із рапортом для подальшого його клопотання перед командиром в/ч НОМЕР_1 з приводу надання лікарняної відпустки. Не отримавши бажаного результату, позивачка 20.05.2022 року звернулася із рапортом про призначення службового розслідування з приводу установлення обставин травмування під час виконання службових обов`язків, в якому, серед іншого доповіла про перебіг амбулаторного лікування у медичних спеціалістів в/ч НОМЕР_1 та необхідність його продовження.
Утім, як пояснює позивачка, знову ж таки, жодного наказу за результатами поданого рапорту відповідачем прийнято не було, натомість, попри надані начальнику ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 лікарські висновки, якими рекомендувалося обмежити фізичні навантаження позивачки, останній вручене розпорядження від 16.06.2022 року за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 , а у подальшому розпорядження від 16.07.2022 року, а також накази від 20.05.2022 року, від 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року за підписом начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 з вимогою прибути у зону ведення бойових дій у с. Шевченко.
Не прийняття наказу про надання відпустки на час лікування, позивачка розцінює як допущену по відношенню до неї протиправну бездіяльність з боку посадових осіб відповідача, які ігноруючи рекомендації лікарів прийняли означені вище розпорядження та накази, незважаючи на відсутність на це (прийняття рішень) відповідних повноважень, тим самим порушили права та законні інтереси як військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги й належного медичного лікування.
При цьому, невиконання означених незаконних рішень призвело до того, що за травень, червень, липень 2022 року позивачка не отримала премії і додаткової грошової винагороди, а у подальшому узагалі обмежили доступ до служби у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі на підставі рапорту начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 про самовільне залишення нею військової частини.
Це мало наслідком унаслідок застосованих до неї дисциплінарних стягнень на підставі відповідних наказів командира в/ч НОМЕР_1 , прийнятих за результатами службових розслідувань, у рамках проведення яких її позбавлено усіх можливих прав, гарантованих профільним порядком, починаючи з обізнаності їх проведення та закінчуючи можливістю надання будь-яких пояснень або зауважень.
Наведене у сукупності призвело до значних страждань та негативних емоцій, що визначено нею як підстава для заявлення вимоги про відшкодування відповідачем на її користь моральної шкоди.
З підстави викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 05.10.2022 року прийнято до розгляду заяву про збільшення та зміну позовних вимог від 16.09.2022 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.12.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 р. скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 16.01.2023 року продовжено розгляд справи.
Представник відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив та у заявах по суті справи просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що викладені у позовній заяві доводи є безпідставними, поза як засновані на недостовірній інформації. Зауважує, що усі оскаржені у цій справі накази й розпорядження прийняті у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалі справи слідує, що військова частина НОМЕР_1 , яка визначена відповідачем у справі, є НОМЕР_3 Окремим батальйоном територіальної оборони, підпорядкованим ІНФОРМАЦІЯ_2 " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військової частині НОМЕР_4 .
Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_4 від 17.04.2022 року № 27 майора ОСОБА_4 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 .
Тим же наказом старшого лейтенанта ОСОБА_6 повернуто до виконання обов`язків заступника командира в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_4 від 04.06.2022 року № 30, майора ОСОБА_4 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 року № 666 на посаду командира в/ч НОМЕР_1 вважати таким, що з 04.06.2022 року справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 06.04.2022 року № 64 ст.сол. ОСОБА_1 зараховано на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби 232 Окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 Окремоъ бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Не є спірним, що під час виконання покладених на позивачку обов`язків бухгалтера фінансово-економічної служби остання безпосередньо підпорядковувалась помічнику командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику служби ст. л-нту ОСОБА_3 .
Як зазначає представник відповідача, з 12.04.2022 року позивачка відряджена до ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк до 11.05.2022 року.
Бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 № 128 від 27.04.2022 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 наказано направити до в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , Покровського району ст.сол. ОСОБА_1 .
Бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 № 213 від 02.05.2022 за підписом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 , з метою виконання покладених обов`язків позивачку направлено 02.05.2022 року до м. Дніпро.
Відповідно до довідки лікаря 8 міської клінічної лікарні ОСОБА_9 , довідки лікаря Центрального військового шпиталю ОСОБА_10 та згідно із поданим позивачкою рапортом від 13.05.2022 року останній призначено амбулаторне лікування строком на п`ять днів.
Відповідно до наказу помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальнику служби л-нта ОСОБА_11 позивачка мала прибути 20.05.2022 року о 07-00 годині ранку за адресою: АДРЕСА_2 з особистими речами.
Згідно із Бойового розпорядження від 05.06.2022 року в/ч НОМЕР_1 передислоковано в АДРЕСА_3 .
Бойовим розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 16.06.2022 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 позивачці наказано до 19.06.2022 року прибути у штаб в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .
Наказами помічника командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику служби с. л-нта ОСОБА_11 від 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року позивачці наказано прибути з метою виконання службових обов`язків до розташування частини НОМЕР_1 у
АДРЕСА_4 розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 16.07.2022 року № 365 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 у зв`язку зі службовою необхідністю позивачці наказано до 18.07.2022 року прибути до розташування частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 .
Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 22.05.2022 № 143-а «Про призначення службового розслідування», відповідно до рапорту помічника командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи лейтенанта ОСОБА_3 від 20.05.2022 року призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця дислокації підрозділа бухгалтером ст. сол. ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування комісією підготовлено і надано командиру військової частини НОМЕР_1 Акт службового розслідування, в описовій частині якого зазначено про відмову ст. сол. ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира (начальника) з приводу прибуття з речами до розташування штабу військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 30.05.2022 № 212/1 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй грошову винагороду та премію за травень 2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 27.06.2022 № 209/1 «Про призначення службового розслідування», відповідно до рапорту помічника командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи лейтенанта ОСОБА_3 від 27.06.2022 року призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли невиконанню наказу безпосереднього начальника бухгалтером ФЕС ст. сол. ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування комісією підготовлено і надано командиру військової частини НОМЕР_1 Акт службового розслідування, в описовій частині якого зазначено, що з 30.05.2022 року по 04.06.2022 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні та згідно із рапорту від 01.06.2022 року висловила бажання після закінчення лікування вийти на службу за адресою АДРЕСА_5 .
Згідно із Бойового розпорядження від 05.06.2022 року в/ч НОМЕР_1 передислоковано в АДРЕСА_3 .
08.06.2022 року позивачка повідомила начальника ФЕС, що вона звільнена від виконання обов`язків на 5 діб з 08.06.2022 року по 13.06.2022 року. 16.06.2022 року їх передано Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 16.06.2022 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 з вимогою до 19.06.2022 року прибути у штаб в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . До зазначеного терміну ст. сол. ОСОБА_1 не з`явилась. Згідно із рапорта лейтенанта ОСОБА_3 від 21.06.2022 року позивачка відмовилась виконувати означене розпорядження.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 27.07.2022 № 218/140822 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй грошову винагороду та премію за червень 2022 року.
Вважаючи, що права позивачки порушені, остання звернулася до суду із цим позовом.
Стосовно позовних вимог 4 та 7 суд зазначає про таке.
Так, на думку позивачки, у майора ОСОБА_7 та у начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 відсутні повноваження на винесення Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022 та наказів від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року відповідно, оскільки ці повноваження є виключною компетенцією командира в/ч НОМЕР_1 .
При цьому, позивачка стверджує, що станом на час видання Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022, майор ОСОБА_12 не обіймав жодну з посад у ЗСУ, а призначення його командиром в/ч НОМЕР_1 відбулось лише 01.06.2022 року, тобто після видання цього розпорядження.
З цього приводу суд зазначає, що згідно пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
Публічно-правовий спір спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.
Водночас під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.
Як встановлено судом, позивачка у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а, отже, вона не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю у частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у майора ОСОБА_7 та у начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 на прийняття відповідних рішень та/або вчиненні тих чи інших дій.
Таким чином, спір між позивачем та відповідачем у цій справі в частині вимог про встановлення наявності/відсутсноті у начальника ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 повноважень на винесення наказів від 20.05.2022 року, 27.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 30.06.2022 року, 01.07.2022 року, 06.07.2022 року про переміщення ст.сол. ОСОБА_1 в зону ведення бойових дій в с. Шевченко, а також у майора ОСОБА_4 повноважень командира в/ч НОМЕР_1 на винесення «Бойового розпорядження № 128 від 27.04.2022», його підпис, проставлення гербової печатки та передачу начальнику ФЕС в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 для вручення ст.сол. ОСОБА_1 з метою її переміщення в зону проведення бойових дій не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена.
Слід зазначити, що процесуальним законодавством визначено, що у випадку: якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі (стаття 170 КАС України); якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд закриває провадження у справі (стаття 238 КАС України).
Разом з цих, ураховуючи, що означені позовні вимоги (4 та 7) фактично визначені як підставою позову у частині позовних вимог (3, 5, 6, 8, 9) суд вирішив виключно у цьому випаду розглянути їх у взаємозв`язку з іншими позовними вимогами без прийняття окремої ухвали про закриття провадження у цій частині позовних вимог.
Стосовно ж визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування означених наказів та розпоряджень (позовні вимоги 3, 5, 6, 8, 9) суд зазначає, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.
За вимогами означеного Статуту (п. 35, п. 36), накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
При цьому, відповідно до п. 30 та п. 37 цього ж Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Судом встановлено, що спірні розпорядження та накази видані у порядку підпорядкованості, зокрема командиром (спочатку ТВО) та безпосереднім начальником військової частини, до особового складу якої зараховано позивачку.
Накази видані у письмовій формі, є чіткими, зрозумілими, не допускають подвійного тлумачення та мають усі необхідні реквізити. При цьому, спеціальне законодавство не розрізняє окремі види наказів у залежності від мети, на досягнення якої вони приймаються.
Слід також зазначити, що Бойове розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 16.07.2022 року № 365 містило вимоги щодо забезпечення ст.сол. ОСОБА_1 засобами індивідуального захисту та штатною зброєю по прибуттю до розташуванню у місце дислокації в/ч НОМЕР_1 .
За викладених обставин, судом не встановлено протиправності та незаконності спірних розпоряджень та наказів у цій частині позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстав для їх задоволення.
Стосовно решти позовних вимог суд зазначає про таке.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551- XIV від 24.03.1999р. затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказ Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV ( далі по тексту Статут).
Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Отже, аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Пунктом 2 розділу IV Порядку визначено, що особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляду; посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ; військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності); прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб; фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо; місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення); у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі; підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші; підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.
Як вже встановлено судом, що Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 від 22.05.2022 № 143-а «Про призначення службового розслідування», відповідно до рапорту помічника командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи лейтенанта ОСОБА_3 від 20.05.2022 року призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця дислокації підрозділа бухгалтером ст. сол. ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування комісією підготовлено і надано командиру військової частини НОМЕР_1 Акт службового розслідування, в описовій частині якого зазначено про відмову ст. сол. ОСОБА_1 від виконання законних вимог командира (начальника) з приводу прибуття з речами до розташування штабу військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 30.05.2022 № 212/1 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй грошову винагороду та премію за травень 2022 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 27.06.2022 № 209/1 «Про призначення службового розслідування», відповідно до рапорту помічника командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи лейтенанта ОСОБА_3 від 27.06.2022 року призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли невиконанню наказу безпосереднього начальника бухгалтером ФЕС ст. сол. ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування комісією підготовлено і надано командиру військової частини НОМЕР_1 Акт службового розслідування, в описовій частині якого зазначено, що з 30.05.2022 року по 04.06.2022 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні та згідно із рапорту від 01.06.2022 року висловила бажання після закінчення лікування вийти на службу за адресою АДРЕСА_5 .
Згідно із Бойового розпорядження від 05.06.2022 року в/ч НОМЕР_1 передислоковано в АДРЕСА_3 .
08.06.2022 року позивачка повідомила начальника ФЕС, що вона звільнена від виконання обов`язків на 5 діб з 08.06.2022 року по 13.06.2022 року. 16.06.2022 року їх передано Бойове розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 16.06.2022 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 з вимогою до 19.06.2022 року прибути у штаб в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . До зазначеного терміну ст. сол. ОСОБА_1 не з`явилась. Згідно із рапорта лейтенанта ОСОБА_3 від 21.06.2022 року позивачка відмовилась виконувати означене розпорядження.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 27.07.2022 № 218/140822 «Про результати службового розслідування», позивачці оголошено сувору догану, а начальнику фінансово-економічної роботи наказано не виплачувати їй грошову винагороду та премію за червень 2022 року.
Жодних аргументів з приводу спростування встановлених цими службовими розслідування фактів позивачка не наводить. Остання зазначає лише про те, що під час їх проведення не мала можливості надати будь-які пояснення та зауваження, зважаючи на те, що їй не було відомо факт їх проведення узагалі.
Однак, на переконання суду, посилання позивачки лише на процедурні моменти проведення службового розслідування за відсутності будь-яких заперечень проти встановлених під час його проведення обставин, не може розцінюватися як підстава для скасування прийнятих наслідків з урахуванням того, що накази про призначення службового розслідування видані за місцем тимчасової дислокації частини на той час, а також за встановлених обставин правомірності прийняття бойових розпоряджень та наказів начальника ФЕС.
Як не заперечує сама позивачка, станом на момент проведення та завершення службового розслідування, вона знаходилася за межами тимчасової дислокації частини, що фактично й мало наслідком позбавлення передбачених абзацом п`ятим пункту 3 розділу IV наказу МОУ від 21.11.2017 № 608 прав.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.
Відповідно до розділу VI пунктів 1,5 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.
Виплата надбавки за особливості проходження служби здійснюється на підставі наказу командира про встановлення цієї надбавки.
Розділом XVI пунктом 1,3 цього Порядку визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Таким чином, виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі наказу, командира військової частини, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Згідно вимог статті 12 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України " №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Приписами статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII врегульоване грошове забезпечення військовослужбовців". До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Однак п.6 статті 9 цього Закону вказує, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За абзацом другим пункту 6 статті 9 Закону № 2011-XI визначено, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в ст.3 цього Статуту.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень, на підставі, у спосіб передбачений законодавством, командир військової частини НОМЕР_1 скористався своїм правом та з урахуванням вимог до військової дисципліни, підтвердженням обставин за актами службового розслідування, правомірно та у межах повноважень не виплачувати грошову винагороду та премію позивачці за травень та червень 2022 року.
З приводу ж відсутності виплати позивачці грошової винагороди й премії за липень 2022 року, а також заборони доступу до служби ст.сол. ОСОБА_1 у місці автоматизованої обробки інформації ФЕС у м. Дніпрі то матеріалами справи не підтверджено щодо порушення права позивачки у цій частині.
З огляду на наведене, відсутні підстави у цій частині позовних вимог та відповідно й похідних від них щодо зобов`язання відповідача нарахувати премію, грошову допомогу, поновити на службі та відшкодувати моральну шкоду.
Цією інструкцією установлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).
Водночас, характер отриманої позивачкою травми не охоплюється вимогами означеної Інструкції, у зв`язку з чим відсутні підстави для її застосування у межах спірних правовідносин.
Окрім цього, судом установлено, що після отримання травми, позивачці надавалися відповідні довідки ,на підставі яких призначалися амбулаторні лікування. При цьому, ці обставини фіксувалися відповідачем під час проведення службових розслідувань та ураховувалися під час прийняття спірних рішень.
За встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна