Справа № 932/1197/23
Суддя: Кондрашов І. А.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/1197/23
Провадження № 2-а/932/46/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

перекладача Болотникової О.В.,

представника позивача Мельник Д.П.,

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2023 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України.

Вимоги мотивує тим, що громадянин Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 , прибув на територію України в 2016 року через КПП «Бориспіль» з метою навчання.

19.07.2021 року документувався посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 терміном дії до 30.06.2022 року, але після спливу строку дії посвідки територію України не покинув, що підтверджується відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», оскільки дана система зберігає інформацію за останні 5 років. До органів та підрозділів ДМС України з питання отримання документів на право легально проживання в Україні не звертався.

В ході перевірки проведеної відносно громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, встановлено наступне.

Вперше Відповідач документувався посвідкою ТР163842 на тимчасове проживання від 09.12.2016 року терміном дії до 30.09.2017 року, яка була продовжена до 30.07.2021 року, тобто процедура отримання/продовження посвідки на тимчасове проживання Відповідачу відома.

19.07.2021 року Відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання серії № НОМЕР_2 , терміном дії до 30.06.2022 року, на підставі передбаченій ч. 14 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Протоколом серії ПР МДН № 004562 від 09.01.2023 року було зафіксовано порушення законодавства за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПР МДН № 004553 від 09.01.2023 року, якою на Відповідача було накладення грошове стягнення у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. Постанова оскаржено відповідачем не була, штраф не сплачено.

Відповідач із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Єгипту біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.

Таким чином, після закінчення дії 30.06.2022 р. посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , Відповідач втратив підставу для перебування на території України передбачену ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та не маючи інших підстав для перебування на території України, виключний перелік яких визначено в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 9 та ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також, порушив вимоги п. 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, що передбачає після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

Враховуючи вищезазначене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства Відповідачем, втрачено підстави для перебування в Україні передбачені ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»), на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відносно Відповідача, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 09.01.2023 року № 6 про примусове повернення з України, яким Відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 20.01.2023 року.

Рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення з України від 09.01.2023 року № 6, станом на теперішній час, не оскаржене.

Разом з цим, Відповідач, до теперішнього часу не залишив територію України, та, відповідно, вищезазначене рішення не виконав.

Отже, Відповідач зухвало ухиляється від виїзду за межі території України, ігноруючи як вимоги чинного законодавства України, так і законні вимоги покинути територію Держави Україна з боку органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції ДМС.

Враховуючи, що Відповідач добровільно не виконав прийняте відносно нього рішення про примусове повернення з України від 09.01.2023 року № 6, а також, враховуючи те що, з 08.12.2022 року на території України Відповідач знаходиться незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, законних джерел отримання прибутку в Україні не має, дозвільного документу на перебування в Україні не має, у зв`язку з чим Відповідач буде ухилятись від виконання рішення про його примусове видворення і надалі, добровільно територію України Відповідач не залишить, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та викладені у ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. Посилається на те, що у нього закінчився строк дії паспорту громадянина Єгипту, тому він не зміг переоформити посвідку на тимчасове проживання. Зареєстрував шлюб у червні 2021 року. Роботи в Україні не має. Грошових коштів для внесення застави не має. Дружина перебуває у Німеччині. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи громадянин Єгипту ОСОБА_1 прибув на територію України в 2016 року через КПП «Бориспіль» з метою навчання.

Вперше відповідач документувався посвідкою ТР163842 на тимчасове проживання від 09.12.2016 року терміном дії до 30.09.2017 року, яка була продовжена до 30.07.2021 року.

19.07.2021 року відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання серії № НОМЕР_2 , терміном дії до 30.06.2022 року.

Після закінчення дії 30.06.2022 року посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , відповідач втратив підставу для перебування на території України, жодних інших підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, законних джерел отримання прибутку в Україні не має, дозвільного документу на перебування в Україні не має.

09.01.2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було постановлено рішення № 6 про примусове повернення з України, яким Відповідача було зобов`язано залишити територію України у термін до 20.01.2023 року. Відповідач ознайомлений із вказаним рішенням, не оскаржував, ухиляється від виконання.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відтак, з аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що громадянин Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває в Україні, не має підтверджуючих особу документів, не має законного джерела існування.

Той факт, що відповідач перебуває в шлюбі не дає автоматично права на набуття громадянства України, оскільки таке рішення приймається компетентними органами. Для отримання громадянства України необхідно перебувати у шлюбі щонайменше 2 роки, володіти державною мовою, не мати громадянства іншої країни.

Відповідачем ці вимоги не дотримано, тож правових підстав перебування на території України немає.

Також в судовому засіданні встановлено, що є ризик того, що відповідач може ухилятись від явки до підрозділу міграційної служби та не виконувати рішення про його примусове повернення до країни походження, оскільки постійно змінює адреси місця проживання, що ускладнює встановлення його місцезнаходження, ніде не працює, добровільно рішення про примусове повернення не виконав, штраф за порушення міграційного законодавства не сплатив.

Таким чином, суд вважає, що існують підстави для затримання громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Утім, строк затримання про який просить представник позивача, а саме шість місяців, є надмірним, оскільки особа відповідача документована, він має паспорт громадянина Єгипту, раніше отримував посвідку про тимчасове проживання на території України, а відтак інформація про нього внесена до баз міграційної служби, тому процедура ідентифікації не займе багато часу. Зважаючи на обставини даної справи, враховуючи особу відповідача та порушення ним міграційного законодавства України, суд вважає справедливим і обгрунтованим затримання громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, на строк 2 (два місяці).

Таким чином, суд приходиться до висновку про часткове задоволення позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 289, 371 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України, задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на (2) два місяці, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В іншій частині позову відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду про затримання громадянина Єгипту ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою ідентифікації та видворення за межі території України.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення проголошено 02 лютого 2023 року о 14 год. 20 хв.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ