Справа № 200/4944/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Справа№200/4944/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), за змістом якої просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.06.2022 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги мотивовані протиправністю висновків відповідача щодо не зарахування до трудового стажу періодів роботи позивача, з підстав недоліків у заповненні трудової книжки та відсутності сплати страхових внесків.

Ухвалою суду від 22.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ГУ ПФУ в Донецькій області надано відзив на позовну заяву, за змістом якого викладено прохання у позові відмовити, оскільки у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком, а тому було винесено рішення про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Фактичні обставини, встановлені судом у справі такі.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою (згідно довідки ВПО): АДРЕСА_1 .

03 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03 червня 2022 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення «про відмову у перерахунку пенсію ОСОБА_1 » № НОМЕР_3 . Вказане рішення обґрунтовано таким.

За матеріалами пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 13.01.2021 призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 4 місяці 4 дні, таким чином у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відмовлено, оскільки відсутній необхідний страховий стаж (29 років).

Позивачем до матеріалів справи додано такі письмові докази:

трудова книжка НОМЕР_4 , де визначено такі періоди трудової діяльності позивача: 15.10.1980 18.11.1982 (військова служба); 02.02.1983 19.12.1990 «Автобаза треста «Примрисловхозяйстрой»; 29.05.1991 25.11.2019 працював у ПАТ «Бетонмаш»; 09.12.2019 02.03.2020 отримував виплату по безробіттю; 03.03.2020 31.03.2020 працював у ПАТ «Бетонмаш»; 01.04.2020 30.04.2020 працював у ПАТ «Бетонмаш»; 04.05.2020 29.05.2020 працював у ПАТ «Бетонмаш»;

Згідно наявного у справі розрахунку трудового стажу позивача враховано такі періоди: 15.10.1980 18.11.1982 (військова служба); 01.01.1998 по 31.12.2003 (6 років); 01.01.2004 31.12.2014 (11 років); 01.10.2015 08.12.2019 (4 роки); 09.12.2019 02.03.2020 (безробіття 4 місяці); 03.03.2020 30.11.2020 (9 місяців); 01.12.2020 31.12.2021 (1 рік 1 місяць)

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Щодо незарахування до страхового стажу окремих періодів роботи у зв`язку із неналежним оформленням трудової книжки.

Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Частиною 1 ст. 26 передбачено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Верховним Судом у постановах від 04.03.2021 (справа № 423/3787/16-а), від 11.05.2022 (справа № 120/1089/19-а), від 21.02.2018 (687/975/17) щодо подібних за характером правовідносин висловлено таку правову позицію: «… на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».».

Водночас, посилання на недоліки у трудовій книжці позивача органом пенсійного фонду не конкретизовано, тобто не вказано, які саме недоліки заповнення такої є підставою для не зарахування окремих періодів трудової діяльності позивача. Більше того, наведене стосується і власне спірного рішення у якому взагалі відсутні посилання на будь-які підстави для не зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи позивача.

Відповідно до пункт 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

Матеріали справи свідчать, що відповідачем не вчинено жодної із наведених у п. 4.2 Порядку № 22-1 дій для забезпечення права позивача на подання додаткових документів для підтвердження наявності трудового стажу.

Щодо не зарахування до трудового стажу періодів роботи, з підстав несплати роботодавцем страхових внесків.

Позивач посилається на не зарахування до його страхового стажу окремих періодів роботи, з підстав несплати роботодавцем страхових внесків.

Суд з цього приводу зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою цієї статті передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно зі статтею 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 27.05.2021 у справі № 343/659/17.

Довідка ОК-5 формується за будь-який період, починаючи з 2000 року, і містить дані щодо суми заробітку для обчислення пенсії, визначення страхового стажу, сплати страхових внесків. На підставі цієї довідки застрахована особа отримує інформацію щодо набутого страхового та заробітної плати, яка буде врахована при призначенні пенсії.

З наявного у матеріалах справи розрахунку стажу вбачається, що позивачу зараховано до страхового стажу періоди роботи з 1998 по 31.12.2014 та з 01.10.2015 по 31.12.2021.

Період роботи з 01.01.2015 по 30.09.2015 не зарахований. Судом встановлено, що довідка форми ОК-5 не містить відомостей про нараховану заробітну плату, а також відомостей про нарахування та сплату страхових внесків.

Суд наголошує, що в оскаржуваному рішенні органу Пенсійного фонду взагалі не наведено підстав не зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності позивача з 01.01.2015 по 30.09.2015.

Водночас суд звертає увагу на таке.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само, недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд наголошує, що спірне у справі рішення є невмотивованим, зокрема не вказано, які періоди роботи та з яких підстав не зараховано до страхового стажу позивача.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено таке:

4. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наявних у суду письмових доказів суд вважає обґрунтованим застосувати абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Аналогічна правова позиція щодо правозастосування та способу захисту, висловлена у постанові Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 03.06.2022 № 60.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2022 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2023 року.

Суддя І.В. Буряк