Справа № 200/4662/22
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року Справа№200/4662/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого Троянової О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області у вигляді відмови у підготуванні, поданні, оформленні (здійсненні розрахунку вислуги років) та подання відповідного подання, документів для призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні, згідно статті 12 Закону 2262-XII та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області підготувати, подати, оформити (здійснити розрахунок вислуги років) та подати подання документів для призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні, згідно статті 12 Закону 2262-XII та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти необхідні документи, призначити та нарахувати пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання суду належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з визначенням належного відповідача або уточнення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та надіслання копії уточненої позовної заяви відповідачам.

В установлений судом строк від позивача на адресу суду надійшла уточнена позовна заяви, в якій визнано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як третю особу.

Водночас, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено позовну вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання прийняти необхідні документи, призначити та нарахувати пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

В установлений судом строк від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивачем виключено позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи. Задоволено клопотання позивача про розгляд позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Головного управління Національної поліції в Донецькій області засвідчені належним чином копію послужного списку та копію трудової книжки ОСОБА_1 .

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року направлено відповідачу, третій особі за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд» та доставлено в електронний кабінет відповідача та третьої особи 26 листопада 2022 року.

Законом України від 24 лютого 2022 року N2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022 року, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м. Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активним проведенням бойових дій на території Донецької області, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ 14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи». Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Враховуючи те, що станом на 31 січня 2023 року в Україні продовжує діяти воєнний стан, суд продовжує розгляд і вирішення справи в письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що має статус учасника бойових дій, працювала в органах внутрішніх справи та згодом у національній поліції з 26.02.2001 року по 30.09.2022 року. Зазначила, що станом на дату звільнення її вислуга років у календарному обчисленні складала 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні. Зазначила, що звернулась до відповідача із заявою про направлення відповідного подання про призначення пенсії за вислугою років, проте відповідач відмовив, посилаючись на відсутність у позивача календарної вислуги років 25 років і більше. Бездіяльність відповідача щодо відмови у підготуванні, поданні, оформленні (здійсненні розрахунку вислуги років) та подання відповідного подання, документів для призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні, згідно статті 12 Закону 2262-XII та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій, вважає протиправною, просила задовольнити позов.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно з п. «а» ст. 12 Закону 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Крім того, зазначив, що позивач посилається на положення Постанови 393 у редакції, яка втратила чинність 19.02.2022.Постановою КМУ від 16.02.2022 119, яка набрала законної сили 19.02.2022, тобто ще до моменту звільнення позивача, законодавець вніс зміни до Постанови 393, зокрема до п. 3 та встановив, що вислуга років на пільгових умовах, впливає лише на розмір пенсії. Крім того, законодавець зазначеною постановою доповнив постанову 393 пунктом 21, відповідно до якого, встановив, що призначення пенсій та обчислення календарної вислуги років відбувається на підставі пунктів 1 і 2. Аналіз статей 12, 13 Закону свідчить про те, що для призначення пенсії враховується лише календарна вислуга років, а для її розміру - календарна та пільгова разом.

Крім того, позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив, зміст якої аналогічний викладеному у позовній заяві.

Окрім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано на адресу суду пояснення по адміністративній справі, відповідно до яких пенсія за вислугу років призначається за наявності відповідних умов, а саме: відповідної календарної вислуги років на день звільнення та якщо особа звільнена зі служби. Органи Пенсійного фонду призначають пенсію відповідно до тих нормативно - правових актів, які є чинними на час реалізації права на пенсію, а саме набуття необхідного стажу (за вислугою років та страхового), певного віку та звільнення зі служби. Органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення пенсій військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області 15 квітня 2008 року), РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій (рішення Національної поліції України від 26 лютого 2019 року 2/І/V/39) та особою, що претендує на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (, юридична адреса: 87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-кт Нахімова, 86) у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3).

Судом встановлено на підставі відомостей дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30 вересня 2022 року, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ у період з 26.02.2001 по 06.11.2015 року, а саме:

· на підставі наказу Маріупольського УПППМ УМВС України в Донецькій області від 26.02.2021 року 25 о/с прийнято на службу в органах внутрішніх справ;

· на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року 374 о/с звільнено з органів внутрішніх справ.

Крім того, судом встановлено на підставі відомостей дублікату трудової книжки серії НОМЕР_3 від 30 вересня 2022 року, що ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції України у період з 07.11.2015 по 30.09.2022 року, а саме:

· на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 07.11.2015 року 61 о/с прийнято на службу до Національної поліції;

· на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 року 432 о/с звільнено зі служби в Національній поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.09.2022 року 432 о/с «По особовому складу» звільнено за власним бажанням майора поліції ОСОБА_1 з 30 вересня 2022 року. Вислуга років станом на 30 вересня 2022 року складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні.

Відповідно до довідки Головного управління МВС в Донецькій області 229 л/к ОСОБА_1 в період з 01.02.2015 по 06.11.2015 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території України.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Донецькій області 2252/12/03-2016 від 25.08.2016 року ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 25.08.2016 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території України.

На звернення позивача із заявою про направлення подання про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 12 Постанови УПФУ від 30.01.2017 року 3-1 та здійснення оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області надано відповідь листом від 05.10.2022 року Б-7/34/01-2022, відповідно до якої станом на день звільнення 30.09.2022 року вислуга позивача склала: у календарному обчисленні - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні. Згідно пункту «а» статті 12 Закону 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї даті і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону 2262-ХІІпенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку за наявності у них страхового стажу 25 років і більше,з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України. На день звільнення зі служби, 30 вересня 2022 року, вік ОСОБА_1 склав лише 42 роки. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року 393 особам, зазначеним у абзаці першому пункту 1 цією постанови, пільгова вислуга враховується для визначення розміру пенсії. Враховуючи те, що право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства позивач не набула, Сектор з питань пенсійного забезпечення не має можливості згідно Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 року 760, виконати свої повноваження по організації роботи з оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом 2262-ХІІ та відповідного подання їх згідно з Порядком постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 року 3-1 до органу, що призначає пенсії.

Отже, спірною обставиною у даній справі є не оформлення та не подання відповідачем подання та документів для призначення пенсії позивачу за вислугу років у календарному обчисленні без урахування вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій.

Надаючи правову оцінку правовідносини, які склалися суд вважає за необхідне зазначити.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року 2262-XII (далі - Закон 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. «б» ст. 1-2 Закону 2262-XII, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимогчастини п`ятоїстатті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Стаття 2 Закону 2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним упунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно ст. 17 Закону 2262-XII, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до ст. 17-1 Закону 2262-XII, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року 393 зі змінами «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393» чинній на момент звільнення позивача 30.09.2022 року (далі - Постанова 383), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно п. 2-1 Постанови 383, для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пункт 3 вищезгаданої Постанови визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним вабзаці першомупункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Виходячи з суті адміністративного позову суд встановив, що спірним між сторонами є також питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для направлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислуги років.

Посилаючись на приписи ст. 12 Закону 2262-XII, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

В постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі 805/3923/18-а, на яку посилається позивач, та якою вирішено спір у подібних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що Законом N 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

В зазначеній постанові колегія суддів також дійшла висновку про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, колегія суду наголосила на необхідності утвердження принципу правової визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення ЄСПЛ у справах Брумареску проти Румунії (заява 28342/95), Стіл та інші проти Сполученого Королівства та ін.).

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі Михайлюк та Петров проти України (заява 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз згідно із законом насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах Олександр Волков проти України (заява 21722/11), C.G. та інші проти Болгарії (заява 1365/07).

Водночас, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах Вєренцов проти України (заява 20372/11), Кантоні проти Франції (заява 17862/91).

Крім того, Верховний суд зазначив, що умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

Приймаючи висновок викладений у постанові від 03.03.2021 року по справі 805/3923/18-а Верховний Суд виходив з того, що редакція п. 3 Постанови 383 чинна на момент розгляду справи 805/3923/18-а на відміну від ст. 12 Закону 2262-XII передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абз. 1 п. 3 Постанови 383 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акту.

Проте, після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393», і ст. 12 Закону 2262-XII, і Постанова 383 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Відтак, виходячи з положень ст. 12 Закону 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови 383 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а п. 3 Постанови 383 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Відтак, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393» усунуто розбіжності між Законом 2262-XII та Постановою 383 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону 2262-XII.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 року по справі 805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.

Отже необхідною умовою для призначення пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.

Відповідно до пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року 3-1, заяви про призначення пенсій за вислугу років подаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважений структурний підрозділ МіністерствавнутрішніхсправУкраїни.

Враховуючи, що позивач звільнилась з військової служби 30.09.2022 року і на день звільнення має вислугу 21 повний календарний рік замість необхідних 25 календарних років і більше, у відповідача були відсутні підстави для підготовки документів, необхідних для призначення пенсії та надсилання цих документів до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як учасник бойових дій.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 31 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова