Справа № 560/792/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/792/23
УХВАЛА
іменем України
02 лютого 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Божук Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) , НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_3 щодо не застосування з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2022 року та з 01 квітня 2022 року по 25 липня 2022 року відповідно, при обчисленні ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_3 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення за період з 01 вересня 2020 року по 31 березня 2022 року та з 01 квітня 2022 року по 25 липня 2022 року відповідно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із урахування виплачених сум.

Ухвалою суду від 23.01.2023 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом надання до суду письмової заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, якщо такі є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Позивач надіслав заяву від 29.01.2023, в якій вказує, зокрема, що 01.08.2022 влаштувалася на військову службу до військової частини НОМЕР_4 . Після влаштування на службу постійно виконувала свої службові обов`язки за посадою помічника начальника оперативного відділення штабу. Військова частина перебувала на постійній бойовій готовності та несли службу цілодобово, внаслідок чого не дозволяло вільно розпоряджатися навіть особистим часом. Час від часу особовому складу військової частини надавали час для відпочинку.

В жовтні місяці 2022 року дізналася, що вагітна. Лише перед звільнення з військової служби, маючи більше особистого часу, з джерел масової інформації дізналася про наявність постанови Верховного Суду України від 12.09.2022 року по справі №502/1813/21.

Відповідно до листів відповідачів від 28.11.2022 та від 22.11.2022 відповідачами було підтверджено, що для обрахунку було взято прожитковий мінімум 2018 року та відповідно було відмовлено у здійсненні такого перерахунку, що в свою чергу вважає датою, з якої достеменно стало відомо про порушення прав.

Щодо цієї заяви суд зазначає та враховує наступне.

За правилами частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення такої процесуальної дії.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Суд звертає увагу на те, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 №2352-IX внесено зміни до ст.233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 №2352-IX набрав чинності з 19.07.2022.

Отже, після внесення Законом №2352-IX вказаних змін, частиною 2 статті 233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення (або нарахування та виплати) заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах:

- про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення);

- у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок грошового забезпечення за час проходження публічної служби, а не виплатити суми, належні позивачу при звільненні (позивач виключений зі списків особового складу 25.07.2022).

Тому положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, єдиною процесуальною нормою, яка визначає строк звернення до суду з позовом щодо проходження публічної служби (військова служба відноситься саме до такої), та яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина 5 статті 122 КАС України, яка є спеціальною нормою та встановлює місячний строк для звернення до суду.

Щодо звернення позивача до відповідачів (враховуючи надані відповіді, оформлені листами), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо перерахунку та виплати сум грошового забезпечення.

Тому факт звернення до відповідачів суд не визнає досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Отримання особою відповіді на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, як і не перериває такий строк.

Водночас, позивач міг своєчасно, а не після закінчення строку звернення до суду, підготувати такі запити і звернутись до відповідачів.

У заяві позивач вказує про цілодобове несення служби, що не дозволяло вільно розпоряджатися навіть особистим часом (лише час від часу особовому складу нашої військової частини надавали час для відпочинку). Однак жодних доказів на підтвердження таких обставин не надано.

Також позивачем не зазначено та не надано відповідних доказів, що вагітність позбавляла її можливості звернутися з даним позовом до суду в строк, визначений частиною 5 статті 122 КАС України. Надані довідки про вагітність підтверджують відвідування лікаря. У той же час, такі не свідчать про постійне знаходження позивача у медичному закладі.

Водночас, судом встановлено, що у вересні 2022 року позивачем було подано:

1) позов до Адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України, в якому просила:

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови в оформленні та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подання та документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, та пункту "а" етапі 12 Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі №560/9478/22 позов задоволено.

2) позов до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України.

Рішенням суду від 29.12.2022 у справі №560/9557/22 визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за кожний повний календарний рік служби, у день виключення зі списків особового складу військової частини.

Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби передбачену ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за кожний повний календарний рік служби.

У листопаді 2022 року позивачем подано позов до НОМЕР_5 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_6 ) Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Ухвалою суду від 16.11.2022 відкрито провадження у справі №560/11846/22.

Таким чином, повідомлені позивачем обставини за вказаний вище період не свідчать про поважність причин звернення до суду з даним позовом 15.01.2023.

Позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку. Таку ж позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 грудня 2022 у справі №990/102/22.

Отже, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу

За таких обставин, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві позивача від 29.01.2023.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) , НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяД.А. Божук