Справа № 344/5958/22
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5958/22
Провадження № 2-а/344/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Маланія Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради (надалі також «Відповідач») про визнання протиправною та скасування постанови №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2022 року у справі №344/5958/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

14.11.2022 року системою автоматизованого розподілу справ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення визначено судді Домбровській Г.В.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.11.2022 року у справі №344/5958/22 (суддя Домбровська Г.В.) прийнято до розгляду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року №08/516 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначив в судовому засіданні Позивач, висновок адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради щодо здійснення ОСОБА_2 завідомо неправдивого виклику поліції є безпідставним, оскільки жодного виклику поліції 05.05.2021 року ОСОБА_2 не здійснював.

Крім того, в судовому засіданні Позивач також покликався на процедурні порушення, допущені Відповідачем при прийнятті рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, не зазначення в протоколі реквізитів щодо місця, дати і часу здійснення розгляду протоколу Відповідачем, неналежне повідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості скористатися правами, визначеними частиною першою ст. 268 КУпАП під час розгляду справи та надати власні пояснення з приводу фактичних обставин справи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та поданих на адресу суду письмових поясненнях.

Представником Відповідача подано до суду Відзив на позов, в якому вона заперечила проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні з підстав необґрунтованості.

Зокрема, заперечуючи проти позову, представник Відповідача в судовому засіданні покликалася на те, що оскільки Позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме здійснив завідомо неправдивий виклик поліції (написав звернення та повідомив про вчинення неправомірних дій щодо нього з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак даний факт не підтвердився), Позивача було у встановленому чинним законодавством порядку притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підстав. Крім того, покликалася на пропуск Позивачем строку звернення до суду як на підставу залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали та проаналізувавши пояснення Позивача, представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі «КУпАП») завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п.15 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затв. наказом МВС України №1376 від 06.11.2015р., до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

02 червня 2021 року старшим ДОП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Петрунів І.В. складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №420782, яким зафіксовано, що 05.05.2021 р. гр. ОСОБА_2 звернувся із зверненням до Івано-Франківського РУП ГУНП щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Під час перевірки даний факт не підтвердився, інформація, викладена у зверненні, неправдива.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

30 червня 2021 року адміністративною комісією при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради винесено Постанову №08/516 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Вищевказану постанову в справі про адміністративне правопорушення №08/516 від 30 червня 2021 року ОСОБА_1 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень члени адміністративної комісії Виконкому Івано-Франківської міської ради, повинні системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи. Факт вчинення особою адміністративного правопорушення повинен бути предметом окремої та самостійної перевірки Відповідачем, і такий факт повинен підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Як зазначено в Постанові по справі про адміністративне правопорушення №08/516 від 30 червня 2021 року, гр. ОСОБА_1 05.05.2021 р. о 09:30 год. здійснено завідома неправдивий виклик поліції, а саме написано звернення та повідомлено про вчинення неправомірних дій щодо нього (не впускають в будинок по АДРЕСА_1 та не дозволяють забрати речі) з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак даний факт не підтвердився, чим порушено ст. 183 КУпАП.

Так, статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначаються у складеному відповідною особою протоколі, при цьому вимоги до його змісту визначені нормами КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як встановлено Судом з змісту оскаржуваної постанови, фактично об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, Відповідачем визначено як написання звернення та повідомлення про вчинення неправомірних дій щодо нього (не впускають в будинок по АДРЕСА_1 та не дозволяють забрати речі) з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , однак даний факт не підтвердився.

Вказані обставини Відповідач ототожнив із здійсненням ОСОБА_1 завідома неправдивого виклику поліції.

При цьому, як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, така подія мала місце 05.05.2021 року о 09:30 год.

Натомість, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійсненням ОСОБА_1 виклику поліції 05.05.2021 року о 09:30 год. ні матеріали справи про адміністративне правопорушення, ні матеріали судової справи не містять.

При цьому, фактично зі змісту матеріалів справи про адміністративне правопорушення та пояснень представника Відповідача в судовому засіданні випливає, що завідома неправдивий виклик поліції був здійснений ОСОБА_1 шляхом написання ОСОБА_2 на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області звернення від 28.04.2021 року (реєстр. інд. Т-17 від 28.04.2021 року), у якому заявник посилався на неналежну роботу правоохоронних органів з приводу його звернень щодо перешкоджання користування майном, викрадення його речей, погроз фізичною розправою тощо (а.с.60).

Згідно Рапорту ст. дільничного офіцеру поліції відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП капітана поліції Ірини Петрунів б/н б/д та Довідки за результатами проведення перевірки б/н б/д (а.с.65-66) в ході проведення перевірки факт, викладений у заяві гр. ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження, інформація не правдива.

Вищезазначені документи і стали підставою для складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 183 КУпАП та направлення його до Відповідача, та в подальшому прийняті останнім за основу при прийнятті рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Однак, Суд не погоджується з висновком Відповідача про наявність у діях Позивача складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 55 статті 55 Конституції України).

У спірних правовідносинах ОСОБА_1 28.04.2021 року звернувся до органу поліції із зверненням, у якому виклав доводи щодо неналежної роботи правоохоронного органу за його попередніми зверненнями, покликався на перешкоджання йому у користуванні його майном з боку конкретних зазначених у зверненні осіб, викрадення та знищення його речей, погроз фізичною розправою тощо. Просив вжити відповідних процесуальних заходів, спрямованих на недопущення подальшого порушення його прав (а.с.60).

Вказане звернення 30.04.2021 року за вих. №5654/108/24/02-2021 (а.с.68) було перенаправлено за належністю до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області для реєстрації в ІТС НПУ (журналі єдиного обліку) і прийняття рішення згідно з чинним законодавством.

За висновком дільничного інспектора, сформульованим після опитування виключно однієї з осіб, зазначених у зверненні ОСОБА_1 (а.с.61), інформація, повідомлена ОСОБА_1 , неправдива, та не знайшла свого підтвердження.

Однак, Суд не погоджується з тим, що викладена у рапорті дільничного інспектора інформація щодо непідтвердження обставин звернення ОСОБА_1 є достатньою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП, як і не погоджується з ототожненням Відповідачем факту написання звернення до правоохоронного органу з здійсненням завідома неправдивого виклику поліції.

Суд повторно наголошує, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП, він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В той же час, звернення ОСОБА_1 на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області від 28.04.2021 року (реєстр. інд. Т-17 від 28.04.2021 року), у якому заявник посилався на неналежну роботу правоохоронних органів з приводу його звернень щодо перешкоджання користування майном, викрадення його речей, погроз фізичною розправою тощо, не може вважатися завідомо неправдивим викликом поліції, та не може бути кваліфіковано за ст. 183 КУпАП.

У зв`язку з цим Суд зазначає, що Відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено, чи мав місце факт вчинення адміністративного правопорушення саме 05.05.2021 року о 09:30 год., чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України, як і не встановлено дійсних обставин справи.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представником Відповідача належним чином не спростовано доводи Позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння ним правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП,

При цьому, статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб`єкт владних повноважень Відповідач, повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з її правової природи та завдань, орган (посадова особа), який правомочний розглядати справу, має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Обґрунтованими також є доводи Позивача щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту належного повідомлення Позивача про розгляд Відповідачем справи про адміністративне правопорушення. Не містить відповідних даних і протокол про адміністративне правопорушення, який був взятий за основу при притягненні Позивача до адміністративної відповідальності, у якому у відповідній графі не зазначено де саме відбуватиметься розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язку доведення правомірності свого рішення Відповідачем не виконано.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання представника Відповідача щодо пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, Суд зауважує наступне.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження конкретної дати отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови. Суд не може вважати належним доказом отримання Позивачем постанови наданий Відповідачем реєстр відправки кореспонденції, на який покликається представник Відповідача, оскільки такий документ підтверджує виключно факт відправки певної кореспонденції особі, однак не містить інформації, що саме направлялося особі, як і не містить підпису особи про її отримання.

За твердженням Позивача, які не спростовано належними засобами доказування представником Відповідача, копію оскаржуваної постанови було отримано ним 20 січня 2022 року у відповідь на звернення до Відповідача від 17 січня 2022 року.

Отримавши копію постанови, ОСОБА_1 оскаржив її до суду. Згідно матеріалів справи № 344/1448/22 позовну заяву відправлено поштовим відправленням від 28.01.2022 року. Згідно інформації з системи діловодства суду Д3, позовні матеріали № 344/1448/22 зареєстровано в суді 01.02.2022 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.02.2022 року № 344/1448/22 позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету міської ради адміністративна комісія, Івано-Франківського райвідділу поліції про скасування постанови адміністративної комісії №08/516 від 30.06.2021 - залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.03.2022 року № 344/1448/22 позовну заяву ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови адміністративної комісії №08/516 від 30.06.2021 вважати неподаною та повернуто позивачу. Вказана ухвала набрала законної сили 07.04.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103753947).

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.03.2022 року № 344/1448/22 ОСОБА_1 отримав 11 травня 2022 року, що підтверджується матеріалами справи № 344/1448/22.

З даним адміністративним позовом №344/5958/22 ОСОБА_1 повторно звернувся до Івано-Франківського міського суду 20 травня 2022 року (про що свідчить відповідна відмітка на поштовому штампі на конверті, у якому відправлено позовну заяву до суду) (а.с.12).

Згідно загальновідомої інформації 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» прийнято рішення про введення в Україні воєнного стану з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.

Дія воєнного стану по всій території України неодноразово продовжувалася, і триває станом на час розгляду справи.

Відтак, фактично всі процесуальні дії Позивача щодо усунення недоліків позовної заяви, яку було первинно подано до суду в межах 10-денного строку на оскарження постанови (отримано Позивачем 20.01.2022 року; позов, який відправлено поштовим відправленням, зареєстровано в суді 01.02.2022 року) прийшлись на період дії воєнного стану, який триває і саном на сьогодні.

Згідно із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно пункту 1 частини першої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову адміністративної комісії - у виконавчий комітет (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У відповідності з положеннями статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частина друга статті 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).

Така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 140/2046/19.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.1997 №4 75/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, Позивач покликався на те, що він в межах 10-денного строку після отримання копії оскаржуваної постанови у січні 2022 року звернувся до суду, однак його позовну заяву № 344/1448/22 було залишено без руху та в подальшому повернуто. Крім того, зауважував на тому, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану його процесуальні можливості більш оперативніше вчиняти процесуальні дії були обмеженими у зв`язку, в тому числі, і введеними обмеженнями щодо доступу громадян до приміщення суду, подання документів через канцелярію тощо.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи все вищезазначене в сукупності, та зокрема, період введеного в державі воєнного стану, Суд вважає причини пропуску Позивачем строку звернення до суду поважними та знаходить підстави для його поновлення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 156 ч. 2, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 121-123, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №08/516 адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.02.2023 року.

Суддя Домбровська Г.В.