Справа № 200/5068/22
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року Справа№200/5068/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дії, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.12.2022 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач), який звернувся через свого представника ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру від 11.11.2022 серії ВІ № 1112188, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач-2), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- скасувати Наказ начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період в складі команди НОМЕР_3 » від 26.02.2022 № 27 в частині призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 ;

- скасувати пункт 2.18 Наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 38 про призначення та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 на посаду - сапера інженерно-саперного взводу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 видати наказ, яким виключити військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що позивача з 02.09.2019 зараховано до числа аспірантів очної (денної) форми навчання на ступінь доктора філософії Донбаської державної машинобудівної академії зі строком навчання 4 роки.

26.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період в складі команди НОМЕР_3 » від 26.02.2022 № 27 позивача призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 38 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 на посаду сапера саперно-інженерного взводу.

На час подання позовної заяви позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_3 .

Вважає наказ начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період в складі команди НОМЕР_3 » від 26.02.2022 № 27 протиправним та просить його скасувати.

Також просить скасувати пункт 2.18 наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 38, тобто, в частині його призначення та зарахування до списків особового складу військової частини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом термін до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивача зараховано до списків особового складу військової частини на підставі спірного наказу від 26.02.2022 № 27.

Видаючи наказ від 26.02.2022 № 38 відповідач-2 вважав, що відповідачем-1 виконано усі необхідні дії, передбачені чинним законодавством задля встановлення наявності або відсутності підстав, що звільняють позивача від призову на військову службу.

Крім того зазначає, що позивач на протязі десяти місяців проходження служби не скористався правом на надання відповідачу-1 документів на підтвердження права на звільнення від призиву під час мобілізації.

Відповідачем-1 у встановлені судом строки надано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив наступне.

Відповідно до довідки позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.02.2022 № 39/491 (вх.№ 06/2828) позивача визнано придатним до військової служби.

Як на час призову на військову службу, так і на час проходження військової служби в подальшому заяв від позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або звільнення від призову не надходило, довідка відповідачу з ВНЗ не надавалась.

Вважає, що права позивача не порушував.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , копія якого наявна в матеріалах справи, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі в даних правовідносинах є суб`єктами владних повноважень у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України.

Наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період в складі команди НОМЕР_3 » від 26.02.2022 № 27 позивача призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації резервістів та військовозобовЙ`язаних відповідно до поіменних списків в складі команди НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 26.02.2022 № 38 позивача з 26.02.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення.

Наказом ректора Донбаської державної машинобудівної академії від 19.08.2019 року № 05-27 «Про зарахування до докторантури у 2019 році» позивача з 02 вересня 2019 року зараховано у число аспірантів очної (денної) форми навчання на ступінь доктора філософії строком на чотири роки за рахунок бюджетного фінансування за спеціальністю «Галузеве машинобудування».

Відповідно до довідки Донбаської державної машинобудівної академії від 17.10.2022 № 036-64, позивач з 02.09.2019 є аспірантом очної (денної) форми навчання за спеціальністю «Галузеве машинобудування».

Відповідно до довідки Донбаської державної машинобудівної академії від 17.10.2022 № 036-63 позивач навчається на 4 курсі аспірантури очної форми навчання. Строк закінчення навчання 31 серпня 2023 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частинами третьою та сьомою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Пунктом 253 Указу Президента від 10 грудня 2018 року №1153/2008 «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі по тексту - Указ №1153/2008) передбачено, що призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 4 частини першої та абзацу першого частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із пунктом 20 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі по тексту - Указ №69/2022).

Відповідно до пункту 1 Указу №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація).

Згідно із частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Абзацом першим пункту 252 Указу №1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Відповідно до абзаців першого та другого частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Позивач з 26 лютого 2022 року призваний відповідачем-1 на військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період.

Суд встановив, що позивач навчається на 4 курсі аспірантури очної форми навчання Донбаської державної машинобудівної академії.

Отже, позивач не підлягав призову на військову службу на час проведення мобілізації відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 (далі- Порядок № 921) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують та ведуть військовий облік на відповідній території, здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством, організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників і військовозобов`язаних та персональних даних, які містяться в них та інше.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Також, обов`язок дотримання правил військового обліку передбачений частиною восьмою статті 2 зазначеного Закону, відповідно до якої виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Згідно з частиною 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Додатком № 1 до Порядку № 921 є Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних (надалі також - Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема:

- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;

- не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки;

- особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади;

- подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Доказів подання позивачем відомостей щодо свого навчання в аспірантурі на час призову на військову службу сторонами до матеріалів справи не додано, а довідки, якими позивач підтверджує вказаний факт, було видано вже після призову останнього на військову службу.

Кабінет Міністрів України 23 лютого 2022 року постановою №154 затвердив Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту - Положення №154), пунктом 1 якого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Таким чином, обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, водночас обов`язок надавати відповідні документи покладено на військовозобов`язаних.

Проаналізувавши викладене у сукупності, слід дійти висновку, що позивача призвано для проходження військової служби під час мобілізації у військовий час при наявності у нього підстав для звільнення від призову, проти чого він не заперечував тривалий час. При цьому, в матеріалах справи також відсутні докази, що станом на час розгляду справи позивач звертався до відповідачів з приводу припинення ним проходження військової служби з наведених вище підстав.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09 квітня 2019 року у справі №9901/611/18 та від 18 вересня 2019 року у справі №9901/801/18.

Рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувані накази є актами індивідуальної дії, прийняті суб`єктами владних повноважень в межах визначеної законом компетенції, однак за відсутності необхідної інформації, яка не надана позивачем, тобто актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

Після видання спірних наказів, виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказів про призов та про призначення до військової частини.

Виходячи із зазначеної в даних судових рішеннях Верховного Суду правових висновків суд зазначає, що скасування після їх реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваних позивачем актів індивідуальної дії про його призов та призначення до військової частини порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.

Оскаржувані накази вичерпали свою дію та втратили юридичне значення, оскільки позивач мобілізований та продовжує перебувати на військовій службі і, як зазначалося вище, скасування даних наказів не тягне за собою припинення відносин військової служби позивача.

Разом із цим, приймаючи до уваги встановлені обставини у справі, а також те, що відповідачами на час розгляду справи не розглядалось питання стосовно звільнення позивача з військової служби за наявності у позивача законодавчих підстав для звільнення його від призову, то на даний час підстави для зобов`язання Військову частину НОМЕР_4 видати наказ, яким виключити військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 , відсутні.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправними дії, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 06 лютого 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко