Справа № 520/9867/22
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 січня 2023 року Справа № 520/9867/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Койдан Ю.О.,

за участю:

представника позивача - Соловей Г.В.,

представника відповідача - Тістечка Ю.Я.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Львівської митниця про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Велотрейд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000099/2 від 13.10.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000180 від 10.10.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000097/2 від 13.10.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000177 від 10.10.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000098/2 від 13.10.2022 року;

-визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000178 від 10.10.2022 року;

-стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України витрати зі сплати судового збору на користь ТОВ «Велотрейд» (, адреса - вулиця Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158).

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення та картки відмови відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ними порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, відтак прийняті оскаржувані рішення.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити. Також зазначив, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Надані декларантом документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача проти позову заперечував та просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали по суті справи доводи та докази на їх обґрунтування, встановив такі обставини.

ТОВ "ВЕЛОТРЕЙД", код ЄДРПОУ - 30036332, зареєстроване відповідно до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Основним видом діяльності підприємства позивача є за кодом КВЕД 30.92 виробництво велосипедів, дитячих та інвалідних колясок.

Між ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Китай) укладено контракт № 09/10-2020.

Відповідно до п. 1.1. вказаного контракту №09/10-2020 продавець повинен поставити частини і комплектуючі велосипеда, далі по тексту - товар. Покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті.

До вказаного договору оформлений Інвойс №212МТ221904 від 01.08.2022 року на загальну суму 3922,08 доларів США.

Декларантом позивача, обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митних декларацій, та розраховано митну вартість товару: по МД ІМ № UА 209150/2022/017621 від 14.10.2022 року. Виробник: TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD Країна виробництва: Китай, заявлений до декларування товар (31 графа), а саме частини велосипедів - частини велосипедів: ободи для колеса з алюмінію, відомості про вартість 601 914,57 грн з транспортними витратами, згідно чого розрахував: 60 191,46 грн. (10% мито) + 132 421,21 грн. (ПДВ). Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 601 914,57 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Львівської митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості №UА 209150/2022/017621 від 14.10.2022; контракт №09/10-2020 від 09.10.2020 року ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Китай); інвойс №212МТ221904 від 01.08.2022 року на загальну суму 3922,08 доларів США; пакувальний лист від 01.08.2022 року до інвойсу №212МТ221904 від 01.08.2022 року; копія договору №204018-119 від 04.01.2018 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістік» та ТОВ «Велотрейд»; копія Договору на комплексне логістичне обслуговування №05/07-2022 від 05 липня 2022 р. з ТОВ «Фахда-Компані» та ТОВ «Велотрейд» №1107172 від 12 липня 2022 року; копія Договору перевезення з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Ді» ТОВ «Велотрейд» №231221-41 від 23 грудня 2021 року; Рахунок на оплату № 3360 від 13 вересня 2022 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по трьом контейнерам МЕDU536550, МSMU4163867, ТGBU9331514; рахунок на оплату ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Ді» № 1054 від 07.10.2022 р. щодо контейнера ТGBU9331514; рахунок на оплату ТОВ «Фахда-Компані» №205 від 06 жовтня 2022 року про міжнародні транспортних послуг за маршрутом Прушкув (Польща) - м/п Рава Руська а/м ВО 5933ЕС/ВО1508ХF; довідка про транспортні витрати №0710-3 від 7 жовтня 2022 ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Ді» щодо контейнера ТGBU9331514; довідка про транспортні витрати № 1309-1 від 13 вересня 2022 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» по 3 контейнерам МЕDU536550, МSMU4163867, ТGBU9331514; довідка №0601171 від 06 жовтня 2022 року про транспортні витрати ТОВ «Фахда-Компані» з перевезення вантажу автомобілем В05933ЕС/ ВО1508ХF; коносамент від 09.08.2022; коносамент від 09.08.2022; автотранспортна накладна № 048730 від 05.10.2022; лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Китай) про вміст Контейнеру ТGBU9331514; договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 ; копія митної декларації країни відправлення № 00225737 від 06.08.2022; сертифікат ССРІТ №224400В0/024895 від 26.08.2022, виданого ССРІТ/ ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові; звіт про оцінку майна 10/10/2022/03 від 10.10.2022 Регіонального торгівельно- виробничим підприємства «Гранід» у формі ТОВ; судові рішення, що ухвалені на користь ТОВ «Велотрейд» про скасування рішень про коригування митної вартості товару, що набрали законної сили №520/10381/2020, №520/10383/2020, №520/10386/2020, №520/11057/2020; №520/11058/2020, №520/11059/2020, №520/11060/2020, №520/11061/2020, №520/11062/2020, №520/12620/2020, №520/12621/2020, №520/13179/2020, №520/13182/2020.

Проте, відповідачем прийняті картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UА209150/2022/000180 від 10.10.2022 року, №UА209150/2022/000178 від 10.10.2022, №UА209150/2022/000177 від 10.10.2022 та рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000099/2 від 13.10.2022 року, № UА209000/2022/000097/2 від 13.10.2022 та № UА209000/2022/000098/2 від 13.10.2022 року.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями та картками митного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Згідно із ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - Митний кодекс України), митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).

На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, серед іншого, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (ч.6 ст. 54 Митного кодексу України).

Згідно ст.55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Згідно із ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Так, у спірному рішенні вказується на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України.

Щодо твердження відповідача про те, що відсутні договірні відносини між ТОВ «Велотрейд» та Guangxhou Yijia Supply Chain Со.

Відповідач у відзиві вказує, що на його думка митна вартість не може бути підтверджена, бо назва «Guangxhou Yijia Supply Chain Со LTD міститься на документі, що засвідчує дійсність та відповідність Інвойсу в Китайській Народній Республіці за сертифікатами ССРІТ №224400В0/024896 від 26.08.2022.

Вказані твердження є необґрунтованими, оскільки компанія Guangxhou Yijia Supply Chain Со здійснює за дорученням постачальника завірення документів в China Council for the Promotion of International Trade China Chamber of Commerce (аналог в Україні Торгово-промислова палата).

Таким чином, здійснення посвідчення чинності інвойсу позивача із постачальником через повірену юридичну особу постачальника не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо умов оплати.

Судом встановлено, що в інвойсі 212МТ221904, 212МТ221905, 212МТ221906 від 01 серпня 2022 чітко вказано, що термін оплати - 100% передоплата. Тому платіжним дорученням в іноземній валюті №831211230 від 30 серпня 2022 року була здійснена оплата TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Китай) за вказаний товар, реквізити договору, інвойсу вказані в платіжному дорученні, зокрема, у вказаному платіжному дорученні чітко вказано номер договору поставки, назва товару, а також номера інвойсів. Тому будь-яких розбіжностей у наданому платіжному дорученні ТОВ «Велотрейд» бути не може, оскільки є вказівка не тільки на номер договору, товар, який оплачується, а також на номер і дату всіх інвойсів.

Щодо підтвердження транспортних витрат.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару вказує, що підставою для коригування стало те, що ТОВ «Велотрейд» не включив всі складові транспортних витрат. Вказане митний орган пояснює відсутністю заявки на перевезення автомобільним транспортом, а також відсутністю доказів оплати послуг перевізників. Вказані доводи не заслуговують на увагу суду з наступних причин.

Із матералів справи судом встановлено, що для підтвердження вказаних витрат були надані договори, рахунки на оплату, довідки про транспортні витрати, акт виконаних робіт, платіжні доручення про сплату.

За морський Фрахт за межами митної території України : Ксінганг, Китай-Гданськ, Польща - ТОВ «Хіллдом Логістікс», позивач надав не тільки рахунок на оплату, довідку про транспортні витрати, а також долучив до позовної заяви платіжне доручення про сплату №29 від 27 вересня 2022 року про сплату за морський фрахт згідно рахунку №3360 від 13.09.2022 року, а також Акт здачі-приймання робіт № 2823 від 13 вересня 2022 року між ТОВ «Велотрейд» та ТОВ «Хіллдом Логісткс» в якому вказувалося послуга -морський Фрахт за межами митної території України : Морський Фрахт за межами митної території України: Ксинганг.Китай - Гданськ. Польща і перераховувалися три контейнера, які відповідно і вказані в митній декларації країни відправлення (КНР), коносаментах, а саме МЕDU4536550, МSМU4163867, ТGВU9331514.

За доставку товару до митного кордону України наземним транспортом, зокрема ТОВ «Фахда-Компані» надавала міжнародні транспортні послуги з автомобільного перевезення, номер авто, по якому здійснювалося перевезення вказано на 1-й сторінці митної декларації, в рахунках на оплату, довідці про транспортні витрати, автотранспортній накладній, тому будь-яких розбіжностей немає у поданих документах. Крім вказаних документів був наданий договір, а також були подані платіжні доручення просплату послугТОВ «Фахда Компані», зокрема, платіжне доручення 71 від 19 жовтня 2022 року за рахунок №206 від 06.10.2022 року, платіжне доручення №72 від 19 жовтня 2022 рокуза рахунок №207 від 06.10.2022 року, платіжне доручення №73 за рахунок №205 від 06.10.2022 року.

За надання послуг щодо організації навантажувально-розвантажувальних робіт за межами території України, оформлення ВМД за межами території України, автодоставка. перевантаження за межами території України ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Лі» було надано не тільки договір, рахунок на оплату, довідку про транспортні витрати, а також платіжні доручення долучені до позовної заяви, зокрема, платіжне доручення №39 від 11 жовтня 2022 року за рахунок 1052 від 07.10.2022 року, платіжне доручення №40 від 11 жовтня 2022 року за рахунок 1053 від 07.10.2022 року, платіжне доручення №41 від 11 жовтня 2022 року за рахунок 1054 від 07.10.2022 року.

Щодо митної декларації країни відправлення КНР № 00225737 від 06 серпня 2022 року.

Відповідач зазначає та підтверджує, що найменування судна та номер рейсу МоgensMaersk відповідають відомостям, внесеним до коносаментів МЕDUUV102683 та UTRUST22080145, разом з тим вага 3-х контейнерів - МЕDU536550, МSMU4163867, ТGBU9331514, що вказана в цих коносаментах співпадає з вагою, що вказана в митній декларації країни відправлення (КНР) - 47 504,38 кг, також співпадають вся кількість товарів, що вказана як в коносаментах, так і в митній декларації країни відправлення (КНР) - «Total Items: 4323» - «всього елементів - 4323», співпадають також умови поставки FОВ, в коносаментах відповідно вказано всі 3-й контейнери - та відповідно отримувач товару - LLС Velotrade.

Водночас відповідач зазначає про незрозумілість причин, чому номер 177KWWWWXPNN3202 вказаний в одній із граф митної декларації країни відправлення (КНР). Водночас позивач зазначає, що цей номер вказано в коносаменті МЕDUUV102683, UTRUSТ22080145 (правильність і коректність їх, а також судно і номер рейсу яких підтвердив митний орган) в графі «Booking ref. 177KWWWWXPNN3202» і саме цей номер документу вказано в митній декларації країни відправлення, оскільки за правилами судохідної лінії відправник для завантаження контейнерів на судно повинен пройти всі процедури митного оформлення Товару, після того як вантаж оформлений і завантажений на судно, створюється лінійний коносамент за номером МЕDUUV102683, ось по цій причині і в декларації країни-відправлення залишається посилання саме на номер бронювання, який відповідно вказується в обох коносаментах.

Тому твердження відповідача про не співпадіння даних є необґрунтованими. Слід також вказати, що складання декларації країни відправлення є виключно прерогативою продавця і втручатися в її складання та оформлення покупець немає права.

Щодо надання звіту про оцінку майна.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що наданий декларантом висновок про вартісні характеристики товару, підготований спеціалізованою експертною організацією не може бути належним доказом підтвердження ціни товару, з огляду на відсутність в умовах контракту визначення такого способу ціни товару, є неприйнятними, оскільки у оскаржуваному рішенні про коригування взагалі відсутні будь-які посилання на вказані обставини, якими відповідач, поміж іншого, обґрунтовує неможливість визначення митної вартості товару за основним методом.

Суд звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Крім того, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Щодо спрацювання ризиків АСАУР.

Відповідно до висновків Верховного Суду наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору (постанови Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 у справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 у справі №809/4367/15).

Окрім цього, відповідно до п. 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів і за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Застосування відповідачем з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, враховуючи обставини того, що самі по собі відомості зазначеної системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для висновку про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем не дотримано положень статті 55 МК України та «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 р. за №883/21195), згідно яких прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У спірному рішенні зазначені відмінні умови поставки та відсутні розрахунок митної вартості, торгову марку, технічні характеристики товарів, що має значення, оскільки ціна товарів за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива.

Верховний Суд розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17).

У постанові Верховного Суду від 18.12.2020 у справі №160/5853/19 вказано, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані рішення та картки є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Львівської митниця про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000099/2 від 13.10.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000180 від 10.10.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000097/2 від 13.10.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000177 від 10.10.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України від № UА209000/2022/000098/2 від 13.10.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UА209150/2022/000178 від 10.10.2022 року.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ) витрати зі сплати судового збору на користь ТОВ «Велотрейд» (, адреса - вулиця Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158) у розмірі 22125,00 (двадцять дві тисячі сто двадцять п`ять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02 лютого 2023 року.

Суддя Кухар М.Д.