Справа № 160/17983/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
10 листопада 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Тернопільської митниці, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403030/2022/000039/2 від 06.09.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403030/2022/000042/2 від 06.09.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403020/2022/000164/2 від 14.09.2022 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403020/2022/000186/2 від 04.10.2022 року.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до митного контролю та оформлення за ЕМД № UA 403030/2022/017761 від 05.09.2022 р., ЕМД № UA 403030/2022/017731 від 05.09.2022 р., ЕМД № UA 403020/2022/019099 від 13.09.2022 р., ЕМД № UA 403020/2022/020777 від 03.10.2022 р. заявлено партію товару, імпортовану за контрактом на поставку продукції № НХ/16 від 01.09.2021 року з компанією WEIFANG HUABO AGRICULTURAL EQUIPMENT CO., LTD., China (Китай).
При поданні декларацій на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту.
Однак, митницею за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА403030/2022/000039/2 від 06.09.2022 року, № UА403030/2022/000042/2 від 06.09.2022 року, № UА403020/2022/000164/2 від 14.09.2022 року, № UА403020/2022/000186/2 від 04.10.2022 року.
Позивач не погоджується із винесеними рішеннями та зазначає про те, що ним було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог ст. 53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
01 грудня 2022 року від представника Тернопільської митниці до суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на виконання зовнішньоекономічного контракту № НХ/16 від 01.09.2021, укладеного між компанією WEIFANG HUABO AGRICULTURAL EQUIPMENT CO., LTD (Китай) та товариством з обмеженою відповідальністю ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "ДТЗ" (Україна), згідно із рахунками-фактурами (інвойс) позивачем на митну територію України ввезено товари.
05 вересня 2022 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/20.22/017761.
Під час здійснення митного контролю за МД № UА403030/2022/017761 від 05.09.2022 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а також в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема, у інвойсі НХ2022-1В/НХ2021-6Р від 27.12.2021 до контракту НХ/16 від 01.09.2021 р. зазначено контракт НХ/15 від 02.07.2019, НХ/16 від 01.09.2021; специфікація 2021-6 від 09.04.2021, 2022-1 від 11.10.2021. 2022-1-z від 11.10.2021, а фактично поставка по даному інвойсу стосується контракту НХ/16 від 01.09.2021; специфікацій 2022-1 від 11.10.2021, 2022-1-z від 11.10.2021 (даний інвойс перетнув кордон та завірений штампами ПМК митниці).
Таким чином, перелічений вище фактор вказує на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.
Листом № 050905 від 05.09.2022 позивачем повідомлено митницю, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством, надані документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі. Також поінформовано, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.09.2022 № UА403030/2022/000039/2, у гр. 33 якого зазначено, зокрема, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числове значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. В наданих до митної декларації товаросупровідних документах наявні розбіжності, а саме у Інвойсі НХ2022-1В/НХ2021-6Р від 27.12.2021 до контракту НХ/16 від 01.09.2021р. зазначено контракт НХ/15 від 02.07.2019, НХ/16 від 01.09.2021; специфікація 2021-6 від 09.04.2021. 2022-1 від 11.10.2021, 2022-1-z від 11.10.2021, а фактично поставка по даному інвойсу стосується контракту НХ/16 від 01.09.2021; специфікацій 2022-1 від 11.10.2021, 2022-1-z від 11.10.2021 (даний інвойс перетнув кордон та завірений штампами ПМК митниці).
Крім того, представник відповідача вказує, що 05 вересня 2022 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2022/017731.
Таким чином, перелічений вище фактор вказує на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.
Листом № 050904 від 05.09.2022 позивачем повідомлено митницю, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством, надані документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі. Також поінформовано, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
Також, представник відповідача зазначає, що 13 вересня 2022 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403020/2022/019099.
Таким чином, перелічений вище фактор вказує на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.
Листом № 130902 від 13.09.2022 позивачем повідомлено митницю, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством, надані документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі. Також поінформовано, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
Крім того, представник відповідача вказує, що 03 жовтня 2022 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403020/2022/020777.
Таким чином, перелічені вище фактори вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах.
Листом № 041001 від 04.10.2022 позивачем повідомлено митницю, що для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством, надані документи у своїй сукупності не мають ніяких розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі. Також поінформовано, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть, у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
Таким чином, зважаючи на викладене вище, Тернопільська митниця, вважає що рішення про коригування митної вартості товару №UA403030/2022/000039/2 від 06.09.2022, № UА403030/2022/000042/2 від 06.09.2022 року, № UА403020/2022/000164/2 від 14.09.2022 року, № UА403020/2022/000186/2 від 04.10.2022 року прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, є законними і обґрунтованими та не підлягають скасуванню.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
02 грудня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позицію, викладену у позовній заяві, та зазначено, що твердження відповідача про наявність розбіжностей у наданих документах на підтвердження розрахованої декларантом митної вартості не можуть бути визнані обґрунтованими.
По-перше, в кожному із чотирьох випадків жодну з підстав для коригування митної вартості задекларованих товарів не було зазначено відповідачем в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованої товарної партії у даному випадку та в електронному повідомленні № 1 від митниці декларанту, тобто жодна з підстав не була пов`язана з недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи, а зазначена лише у гр. 33 спірних рішень, що свідчить про те, що усі зазначені митницею підстави для коригування митної вартості задекларованих товарів є протиправними та не могли бути покладені митницею в основу прийнятих рішень, оскільки декларант фактично був не обізнаний з ними, тобто був позбавлений можливості проаналізувати їх та належним чином відреагувати на них в процесі консультацій щодо правильності визначення декларантом митної вартості задекларованої товарної партії.
По-друге, зазначені в рішеннях підстави для коригування митної вартості, визначеної декларантом, жодним чином не впливають на розрахунок і на числові значення задекларованої митної вартості товарів в спірних випадках.
Твердження митниці про ненадання товариством, якщо здійснювалося страхування, страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, є безпідставним оскільки у самому твердженні митницею зазначено та пунктом 8 частини 2 статті 53 МКУ чітко визначено, що такі документи подаються у випадку, якщо страхування здійснювалось. В даному випадку страхування не здійснювалось, тому зазначені митницею документи товариством на підтвердження визначеної митної вартості товару не подавались, а вимога митниці про їх надання протирічить згаданій вище правовій нормі.
Твердження митниці про ненадання каталогів виробника товару також є необґрунтованим з огляду на те, що товариством митниці було надано під час митного оформлення спірної товарної партії прайс-лист та комерційну пропозицію виробника товару, які по своїй суті і є каталогами виробника товару. Згідно з частиною 3 ст.53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні каталоги виробника товару. Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 МКУ каталог виробника товарів не відноситься до документів, які повинні надаватись декларантом для підтвердження митної вартості товарів, тому вимога митниці про його надання протирічить означеним правовим нормам.
Твердження митниці про ненадання копії митної декларації країни відправлення є необґрунтованим, виходячи з того, що копія митної декларації країни відправлення не надавалась товариством митниці під час здійснення митного оформлення спірної товарної партії, оскільки вона передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Контрактом №НХ/16 (п.3.5, п.3.6) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином, товариство, відповідно до умов контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Щодо тверджень митниці відносно ненадання: висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації, представник позивача зазначає, що вони також є необґрунтованими, оскільки згідно з частиною 3 ст. 53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні означені митницею документи. Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 МКУ означені документи не відносяться до документів, які повинні надаватись для підтвердження митної вартості товарів, тому вимоги митниці про їх надання є протиправними.
Таким чином, в обох випадах загальна сума оплати, зазначена у платіжному дорученні і рахунку, не можуть співпадати, оскільки відповідно до кожного з наданих платіжних доручень було здійснено загальну оплату послуг з перевезення за декількома рахунками. Здійснення оплати за декількома рахунками одним платежем не протирічить нормам діючого законодавства України, сума рахунку покривається сумою платіжного доручення, тому твердження митниці в цій частині є безпідставними.
На підставі наданих транспортних документів митниця мала можливість здійснити перевірку визначених товариством числових показників вартості перевезення спірної товарної партії.
Також, твердження митниці щодо невідповідності рівня цін інформації ДП Укрпромзовнішекспертиза порушують принципи, встановлені п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 627 ЦКУ (ч. 4 ст. 179 ГКУ), ч. 1 ст. 632 ЦКУ (ч. 2 ст. 190 ГКУ).
Так, пунктом 4 частини 1 ст. З ЦКУ встановлено таку засаду цивільного судочинства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Згідно з .ч.1 ст. 627 ЦКУ (ч. 4 ст. 179 ГКУ), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦКУ (ч. 2 ст. 190 ГКУ) ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
У ході декларування для підтвердження витрат на транспортування товару до митного органу надані зазначені вище документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, які у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість задекларованого товару та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Посилання митного органу на вартість фрахту зазначену в інформації ДП Укрпромзовнішекспертиза є необґрунтованим і протирічить наданим товариством первинним документам.
Таким чином, представник позивача просив задовольнити позов.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
01.09.2021 року ТОВ Промислова компанія ДТЗ (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією WEIFANG HUABO AGRICULTURAL EQUIPMENT CO., LTD., China (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № НХ/16 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому компанією-продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного контракту, специфікацій №2022-1 від 11.10.2021 р., №2022-l-z від 11.10.21 р. та №2022-3-z-w від 04.01.22 р., рахунків-фактур №HX2022-1B/HX2021-6F від 27.12.2021 р., №НХ2022-1А від 27.12.21 р. та №НХ202-1С від 21.01.22 р. було здійснено поставку ТОВ Промислова компанія ДТЗ товарів (трактори та запчастини до с/г техніки).
Партія товарів поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів 05.09.2022 року ТОВ ПК ДТЗ було задекларовано до Тернопільської митниці партію отриманих товарів №№ 1 - 21 в графах 31 ЕМД за електронною митною декларацією (ЕМД) № UA 403030/2022/017761.
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № НХ/16 від 01.09.2021 р.; додаткова угода №3 від 29.04.22 р.; додаток (специфікація) до нього №2022-1 від 11.10.2021 р. та №2022-1-z від 11.10.21 р.; рахунок - фактура №НХ2022-1В/ НХ2021-6Р від 27.12.2021 р.; лист від 15.08.22 р. про помилку в інвойсі; пакувальний лист - 1А; платіжні доручення № 993 від 25.01.22 р., №1019 від 27.01.22 р., №1026 від 28.01.22 р., №1065 від 09.02.22 р. та №1070 від 15.02.22 р.; список номерів шасі та технічні характеристики товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, в якому митниця просила відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. рахунок-проформу; додаткові документи що підтверджують витрати на транспортування; виписку з бухгалтерської документації; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (товар №1,2,12,13,14,15,16).
Листом №050905 від 05.09.2022 р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: заявку на ТЕО №107 від 03.01.22 р., акт виконаних робіт від 02.09.22 р. №28, платіжне доручення №1192 від 25.05.22 р., комерційну пропозицію та прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
06.09.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403030/2022/000039/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів № 1 - №2, №12-№16 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем задекларовано зазначену партію товару, а митницею випущено товар у вільний обіг за ЕМД № UA403030/2022/018030 від 07.09.2022 р .
Також, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів 05.09.2022 року ТОВ ПК ДТЗ було задекларовано до Тернопільської митниці партію отриманих товарів №№ 1 - 2 в графах 31 ЕМД за електронною митною декларацією (ЕМД) № UA403030/2022/017731.
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № НХ/16 від 01.09.2021 р.; додаткова угода №3 від 29.04.2022 р.; додаток (специфікація) до нього №2022-1 від 11.10.2021 р.; рахунок - фактура №НХ2022-1А від 27.12.2021 р.; пакувальний лист; платіжні доручення № 993 від 25.01.22 р., №1019 від 27.01.22 р., №1026 від 28.01.22 р., №1065 від 09.02.22 р. та №1070 від 15.02.22 р.; список номерів шасі та технічні характеристики товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, в якому митниця просила відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: експортні декларації відправника, платіжні, банківські документи про оплату даного товару та рахунки на транспортні витрати; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: прайс-листи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом №050904 від 05.09.2022 р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: заявку на ТЕО №106 від 03.01.22 р., акт виконаних робіт від 02.09.22 р. №29, платіжне доручення №1194 від 26.05.22 р., комерційну пропозицію та прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
06.09.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403030/2022/000042/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів № 1 - № 2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем задекларовано зазначену партію товару, а митницею випущено товар у вільний обіг за ЕМД № UA403030/2022/018092 від 08.09.2022 р.
Крім того, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів 13.09.2022 року ТОВ ПК ДТЗ було задекларовано до Тернопільської митниці партію отриманих товарів № 1 в графі 31 ЕМД за електронною митною декларацією (ЕМД) № UA403020/2022/019099.
Митна вартість зазначеного товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № НХ/16 від 01.09.2021 р.; додаткова угода №3 від 29.04.22 р.; додаток (специфікація) до нього №2022-1 від 11.10.2021 р.; рахунок - фактура №НХ2022-1В/НХ2021-6F від 27.12.2021 р.; лист від 15.08.22 р. про помилку в інвойсі; пакувальний лист - 1В; платіжні доручення № 993 від 25.01.22 р., №1019 від 27.01.22 р., №1026 від 28.01.22 р., №1065 від 09.02.22 р. та №1070 від 15.02.22 р.; список номерів шасі та технічні характеристики товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, в якому митниця просила відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Листом №130902 від 13.09.2022 р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: комерційну пропозицію та прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
14.09.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2022/000164/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого товару № 1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем задекларовано зазначену партію товару, а митницею випущено товар у вільний обіг за ЕМД № UA403020/2022/019232 від 14.09.2022 р.
Також, з метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів 03.10.2022 року ТОВ ПК ДТЗ було задекларовано до Тернопільської митниці партію отриманих товарів №№ 1 - 34 в графах 31 ЕМД за електронною митною декларацією (ЕМД) № UA403020/2022/020777.
Митна вартість зазначених товарів підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МК України, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: зовнішньоекономічний контракт № НХ/16 віл 01.09.2021 р.; додаткові угоди №3.1 від 05.05.22 р., №5 від 30.08.22 р. та №6 від 30.08.22 р.; додаток (специфікація) до нього №2022-1 від 11.10.2021 р. та №2022-3-z-w від 04.01.22 р.; рахунок - фактура №НХ2022-1С від 27.01.2022 р.; пакувальний лист; платіжні доручення № 993 від 25.01.22 р., №1019 від 27.01.22 р., №1026 від 28.01.22 р., №1065 від 09.02.22 р. та №1070 від 15.02.22 р.; список номерів шасі та технічні характеристики товару.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення, в якому митниця просила відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Листом №041001 від 04.10.2022 р. ТОВ ПК ДТЗ додатково надало митниці: комерційну пропозицію та прайс-лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
04.10.2022 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA403020/2022/000186/2, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованого товарів № 1 - №4, №7, №9-№10, №12, №24, №28, №30, №33-№34 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем задекларовано зазначену партію товару, а митницею випущено товар у вільний обіг за ЕМД № UA403020/2022/020948 від 05.10.2022 р.
Позивач не погоджується з рішеннями про коригування митної вартості, просить визнати їх протиправними та скасувати, посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені ст.53 Митного кодексу України, та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваними рішеннями митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Твердження відповідача про ненадання товариством, якщо здійснювалося страхування, страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, є також безпідставним, оскільки у самому твердженні митницею зазначено та пунктом 8 частини 2 статті 53 МКУ чітко визначено, що такі документи подаються у випадку, якщо страхування здійснювалось. В даному випадку страхування не здійснювалось, тому зазначені митницею документи позивачем на підтвердження визначеної митної вартості товару не подавались, а вимога митниці про їх надання протирічить згаданій вище правовій нормі.
Твердження митниці про ненадання каталогів виробника товару також є необґрунтованим з огляду на те, що товариством митниці було надано під час митного оформлення спірної товарної партії зазначені вище прайс-лист та комерційну пропозицію виробника товару, які по своїй суті і є каталогами виробника товару.
Твердження митниці про ненадання копії митної декларації країни відправлення також є безпідставним, виходячи з того, що копія митної декларації країни відправлення не надавалась товариством митниці під час здійснення митного оформлення спірної товарної партії, оскільки вона передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом №НХ/16 (п.3.5, п.3.6) сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня.
Таким чином, товариство, відповідно до умов контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, які не передбачені контрактом.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Закон КНР Про порядок заповнення вантажної експортно-імпортної декларації, затверджений маніфестом Головного митного управління КНР №52 2008 року не є міжнародно-правовим актом і не підлягає виконанню суб`єктами декларування на території України.
Цим Законом встановлено виключно порядок заповнення митної декларації для суб`єктів декларування на території КНР. Також, Законом не встановлено обов`язку для суб`єкта декларування на території КНР надавати митну декларацію українському підприємству або обов`язку суб`єкту декларування на території України подавати митну декларацію КНР митному органу України.
Змінами, внесеними до частини першої ст. 53 МК України (згідно Закону України від 02 жовтня 2019 року № 141-IX Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань функціонування авторизованих економічних операторів), виключено вимогу щодо подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, одночасно з митною декларацією.
Відповідно, з урахуванням внесених змін разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Кодексом, - декларація митної вартості згідно з частиною другою ст. 264 МК України.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 року у справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Як встановлено судом, копія митної декларації країни відправлення у підприємства відсутня, в зв`язку з чим надання її в усіх спірних випадках декларування товару було неможливим. Вимога ж митного органу про її надання протирічить митному законодавству України.
Щодо тверджень митниці відносно: ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації, слід зазначити, що вони також є необґрунтованими, оскільки згідно з частиною 3 ст. 53 МК України надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства.
Позивачем зазначено, що у декларанта відсутні зазначені митницею документи, відтак не виникло обов`язку їх подання.
В запитах митниці про надання додаткових документів, зокрема каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару, відсутні будь-які обґрунтування підстав надання додаткових документів, не зазначено які надані до ЕМД документи мають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а тому вимога про надання додаткових документів протирічить положенням Митного кодексу України, є необґрунтованою та протиправною.
Верховним Судом в постановах від 09.07.2020 у справі №804/5445/17, від 07.05.2020 у справі №520/2566/19, від 29.01.2019 у справі №804/441/18, від 18.12.2018 у справі №821/289/18 зазначено, що частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів. Верховний Суд також зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Щодо твердження відповідача про невідповідність суми, зазначеної у банківських платіжних документах, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відомостям зазначеним у рахунках від 05.05.2022 №F04/05/2022 та №F08/05/2022, суд зазначає, що під час здійснення митного оформлення спірної товарної партії позивачем на підтвердження транспортної складової митної вартості товару було надано відповідачу платіжні доручення № 1192 від 25.05.2022 та №1194 від 26.05.2022.
Отже, в обох випадах загальна сума оплати, зазначена у платіжному дорученні і рахунку, не можуть співпадати, оскільки відповідно до кожного з наданих платіжних доручень було здійснено загальну оплату послуг з перевезення декількома рахунками. Здійснення оплати за декількома рахунками одним платежем не протирічить нормам діючого законодавства України, сума рахунку покривається сумою платіжного доручення, тому твердження митниці в цій частині є безпідставними.
При цьому суд враховує, що на підставі наданих транспортних документів митниця мала можливість здійснити перевірку визначених товариством числових показників вартості перевезення спірної товарної партії.
Стосовно твердження митниці щодо невідповідності рівня цін інформації ДП Укрпромзовнішекспертиза, суд зазначає наступне.
Пунктом 4 частини 1 ст. 3 ЦК України встановлено таку засаду цивільного судочинства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, яка кореспондується з ч. 4 ст. 179 ГК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦК України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 190 ГК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Судом не встановлено, що подані документи декларантом викликають сумнів у задекларованій вартості товару та визначена ціна товару не відповідає волевиявленню сторін зовнішньоекономічного контракту.
Посилання митного органу на вартість фрахту зазначену в інформації ДП Укрпромзовнішекспертиза є необґрунтованими і протирічать наданим товариством первинним документам. Зазначена інформація не може бути прийнята до уваги, оскільки, як встановлено судом вона стосується міжнародного морського перевезення за іншим маршрутом, а саме від порту Китаю до порту Одеса.
Зазначена інформація не може використовуватись в якості доказу, оскільки не є нормативно-правовим актом України обов`язковим для виконання, не має пріоритет у відношенні до інших доказів, наданих для підтвердження вартості фрахту. Митницею не зазначено яким чином до неї доведена ця інформація. Жодного документу, який би містив таку інформацію, митницею товариству не надано, у спірному рішенні посилання на жоден документ, який містить таку інформацію, відсутнє.
Верховним Судом при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частинами першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваних рішень та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданими позивачем документальними доказами.
Згідно ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у митних деклараціях зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості. Зворотного суду не доведено.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно п.1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

У графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

У графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п.2.3 Правил, Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб ( пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Тобто, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р. по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р. по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р. по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р. по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 N 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №809/453/17 від 03.04.2018 р.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товарів, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, дозволяють провести обчислення митної вартості.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваних рішеннях митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування, проте, оскаржувані рішення не містять конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в рішеннях відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

При цьому, в рішеннях не проведено детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не зазначено загальну кількість партії раніше оформленого товару, вагу одиниці товару та розрахунок митної вартості, не наведена торгова марка, технічні характеристики товару, що має значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень, наслідком чого є скасування рішень про коригування митної вартості.

З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Тернопільської митниці № UА403030/2022/000039/2 від 06.09.2022 року, № UА403030/2022/000042/2 від 06.09.2022 року, № UА403020/2022/000164/2 від 14.09.2022 року, № UА403020/2022/000186/2 від 04.10.2022 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх рішень.

З огляду на викладене адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати у розмірі 20034,44 грн.

Керуючись ст.ст.139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403030/2022/000039/2 від 06.09.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403030/2022/000042/2 від 06.09.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403020/2022/000164/2 від 14.09.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару № UА403020/2022/000186/2 від 04.10.2022 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «ДТЗ» () за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 20034,44 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник