Справа № 120/8303/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

31 січня 2023 р. Справа № 120/8303/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

13.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року без врахування вимог абзаців 3-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 18.10.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

24.10.2022 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зокрема вказав, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 16.06.2017 року по 28.02.2018 року здійснено на виконання рішення суду від 15.02.2021 року у справі №120/3881/20-а. Щодо періоду з грудня 2018 року по березень 2020 року, індексація грошового забезпечення позивача нарахована та виплачена відповідно до пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Враховуючи зазначене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року по справі №9901/433/18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Судом встановлено, що в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2017 року по 31.03.2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 встановити для нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з 16.06.2017 року базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 фіксовану суму індексації в розмірі 3884,42 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 3884,42 грн. на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 16.06.2017 року по 31.03.2020 року в сумі 143345,42 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 року в адміністративній справі №120/3881/20-а, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 16.06.2017 року по 28.02.2018 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 16.06.2017 року по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Відмовляючи в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року в повному обсязі та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період із встановленням фіксованої суми індексації в розмірі 3884,42 грн., суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, то передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 01.12.2018 року немає.

Щодо періоду з грудня 2018 року по березень 2020 року суд зазначив, що позивачу була нарахована та виплачена індексація, що підтверджується довідкою №2450 від 17.11.2020 року. Також, судом надана оцінка доводам позивача щодо розрахунку суми належної індексації як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

В той же час, предметом оскарження в межах даної справи також є дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року, виходячи з фіксованої величини 4088,22 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 102220,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що військова частина НОМЕР_1 протиправно оминула вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та починаючи з 01.03.2018 року не виплачувала позивачу індексацію грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу виходячи з фіксованої величини 4088,82 гривень в місяць, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу).

Суд зазначає, що оцінку вищезазначеним доводам представника позивача вже надано у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду та у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду, які винесені за результатом розгляду справи №120/3881/20-а.

Отже, за своєю сутністю зміст позовних вимог, які були заявлені позивачем в межах адміністративної справи №120/3881/20-а, рішення у якій набрало законної сили, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, формулювання змісту заявлених позовних вимог у спосіб який є відмінним від наведеного у справі №120/3881/20-а не змінює суті спірних правовідносин та обставин, якими позивач їх обґрунтовує.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Також, суд звертає увагу, що не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Крім цього, не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Суд відхиляє доводи представника позивача з приводу того, що в межах справи №120/3881/20-а не встановлювався грошовий дохід позивача, його підвищення та чи розмір підвищення доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, адже у таких доводах представник позивача вказує на недослідження, на його думку, судами обставин, які підлягають з`ясуванню в межах заявлених позовних вимог. Тобто, позивач фактично не погоджується з рішеннями, прийнятими та результатом розгляду справи №120/3881/20-а, що не є підставою для повторного звернення до суду з позовними вимогами, які є аналогічними за своєю суттю та відрізняються способом викладення їх змісту.

При цьому, суд зазначає, що предмет позову в межах справи №120/3881/20-а та даної справи відрізняється лише розрахунками в частині визначення фіксованої суми індексації та її загального розміру, однак такі розрахунки базуються на тих самих нормах права, що не свідчить про виникнення нового спору між сторонами.

Вказане свідчить про тотожність даного позову і позову, розглянутого в межах справи №120/3881/20-а, а також бажання позивача переглянути судові рішення, які прийнятті не на його користь.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 15.12.2022 року у справі №120/10267/21-а.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а наявність інших судових витрат судом не встановлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі №120/8303/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович