Справа № 200/4077/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року справа №200/4077/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Бохіна А.А., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Сізонова Є.С., за участю представника відповідача Несторовича Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 р. у справі № 200/4077/21 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства "Донрибкомбінат" про стягнення з платника податків податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства Донрибкомбінат , у якому просило: стягнути кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватне підприємство Донрибкомбінат в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 1 491 310,69 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2021 задоволено адміністративний позов, а саме суд: стягнув кошти з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватне підприємство Донрибкомбінат в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1 491 310 грн. 69 коп.

22.12.2021 Приватне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» (далі - ПрАТ «Донрибкомбінат», підприємство) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення від 17 червня 2021 року на один рік.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 200/4077/21, відстрочено виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в адміністративній справі № 200/4077/21 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства Донрибкомбінат про стягнення з платника податків податкового боргу про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватного акціонерного товариства Донрибкомбінат в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1 491 310 грн. 69 коп. на 1 (один) рік з дня ухвалення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року.

Головне управління ДПС у Донецькій області, не погодившись з такими рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що як вбачається зі змісту ухвали Донецького окружного адміністративного суду в частині задоволення заяви боржника про відстрочення виконання рішення, в обґрунтування наявності підстав для відстрочення виконання судового рішення судом взято до уваги існування обставин, які, за переконанням суду, істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, а саме обмежені фінансові можливості.

Аналіз статті 378 КАС України дає підстави для висновку про можливість відстрочення виконання судового рішення за наявності виняткових обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статтями 72-77 КАС України. При цьому обов`язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У постанові від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Вказані в заяві обставини не є об`єктивними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду. Збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення.

Головне управління ДПС у Донецькій області наполягає, що підприємство не надало пояснень та доказів на підтвердження того, яким чином відстрочення судом сплати податкового боргу сприятиме його сплаті після закінчення терміну відстрочення, тобто які прогнозовані події у зазначений ним період сприятимуть виникненню у підприємства можливості погасити борг.

Підприємство звертається із аналогічними заявами не вперше, і кожного разу наводить однакові підстави для невиконання податкових зобов`язань.

Інших доказів на підтвердження наявності виняткових обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, відповідачем суду жодного разу надано не було, про їх існування не зазначено, клопотань з цього приводу суду не заявлено.

Несплата відповідачем заборгованості перед бюджетом порушує інтереси держави, оскільки спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує виконанню загальнодержавних програм, які фінансуються з бюджету, підриває основні принципи існуючого суспільного ладу.

Щодо посилання боржника на те, що загострення епідеміологічної ситуації у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадження відповідних карантинних заходів впливає на діяльність підприємства також не є об`єктивною та обґрунтованою підставою для задоволення заяви, оскільки не є зрозумілим яким чином пандемія впливає на стан розвитку підприємства, зважаючи на те, що його діяльність пов`язана із вирощуванням риби.

Також, норми статті 100 Податкового кодексу України, які регулюють правила розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є спеціальними нормами щодо доказів як підстав для відстрочення податкового боргу (п. 100.5 ПК України) та порядку погашення податкового боргу (п. 100.7 ПК України).

Відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 затверджений Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.

Сума заборгованості платника податків є значною сумою для наповнення державного бюджету.

При цьому, борг підприємства з несплачених податків зменшує поповнення Державного бюджету України та ставить під загрозу своєчасне та повне отримання виплат соціальній категорії громадян.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про стягнення з платника податків податкового боргу про стягнення коштів з рахунків у банківських установах, які обслуговують Приватне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1 491 310 грн. 69 коп.

Заявник просив відстрочити виконання рішення суду на один рік.

Заяву обґрунтовувало скрутним фінансовим становищем, обумовленим об`єктивними обставинами - тимчасовою окупацією території Донецької області, внаслідок чого значною мірою втрачений ринок збуту продукції підприємства. Крім того зазначає, що окремим фактором, який негативно позначається на фінансовому стані підприємства, є загострення епідеміологічної ситуації у зв`язку із поширенням коронавірусу та запровадженням відповідних карантинних заходів.

Відповідач у заяві про відстрочення виконання судового рішення зазначив, що з початку 2018 року мають місце нерегулярні розрахунки з контрагентами за продукцію; через кризу у рибному господарстві практично припинилась співпраця з основними споживачами продукції, що виготовляється ПрАТ «Донрибкомбінат»; на підприємстві спостерігається спад виробництва (чистий фінансовий результат: за 2018 рік - збиток 8 млн. 980 тис. грн., за 2019 рік - збиток 11 млн. 037 тис. грн., за 2020 рік - збиток 9 млн. 040 тис. грн., за півроку 2021 рік - 13 млн. 434 тис. грн.); згідно з балансами підприємства, станом на 31.12.2020 р. та 30.06.2021 р., дебіторська заборгованість ПрАТ «Донрибкомбінат» за продукцію, товари, роботи, послуги становила 856 тис. грн. та 436 тис. грн. відповідно. При цьому, чистий дохід від реалізації продукції за 2020 рік склав 15 млн. 225 тис. грн., а за 2021 року - 8 млн. 740 тис. грн.; у період з 2018 р. по 2021 р. середньооблікова чисельність працівників ПрАТ «Донрибкомбінат» скоротилася майже вдвічі з 315 до 178 осіб; заборгованість зі сплати заробітної плати минулих періодів станом на 01 грудня 2021 року становить 1 801 328,46 грн., погашення якої в найкоротші терміни є пріоритетним для підприємства; заборгованість зі сплати податків та зборів по заробітній платі станом на 01 грудня 2021 року становить 14 261 907,80 грн., в т.ч. ЕСВ 6 720 998,39 грн., військовий збір 488 972,60 грн., податок з доходів фізичних осіб 6 720 998,39 грн.. Наведені обставини підтверджуються наданими відповідачем письмовими доказами - копіями фінансових звітів, довідок, тощо.

Крім того, причинами нестабільного фінансового становища підприємства за 2018-2020 роки заявник зазначає дефіцит коштів на поточну діяльність, значний зріст матеріальних витрат на забезпечення виробничого циклу, зниження купівельної спроможності споживачів у зв`язку з низькими доходами населення та зменшенням кількості населення у потенційному регіоні збуту, що не дозволяє підвищити ціну реалізації.

Також вказує, що з квітня 2014 року у зв`язку з військовими діями, проведенням АТО (ООС) та відокремленням ОРДЛО, підприємство втратило можливість реалізовувати продукцію в міста Донецької та Луганської області, втративши понад 30 відсотків загального збуту та 80 відсотків збуту на ближні відстані .

Окремим фактором, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства, є загострення епідеміологічної ситуації, у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та запровадження відповідних карантинних заходів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до приписів частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Із аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для відстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або не доведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому, питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площинні процесуального права.

Стаття 100 ПК України регулює питання розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.

Згідно п. 100.1 ст. 100 КАС України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Вочевидь, вказана норма має суттєві відмінності від положень ст. 378 КАС України, перша з яких полягає у тому, що положення ст. 100 ПК України регулюють питання розстрочення податкового боргу лише контролюючим органом, яким суд адміністративної юрисдикції у питаннях сплати податків не є.

Другою суттєвою відмінністю є та обставина, що у випадку відстрочення сплати податкового боргу податковим органом боржник обтяжений сплатою процентів. У ст. 378 КАС України про додаткові нарахування на суму боргу не йдеться.

Крім того, відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків.

За таких обставин, інститут відстрочення податкового боргу платника податків та відстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, суди мають застосовувати положення КАС України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 2а-25767/10/0570, від 06.09.2022 у справі № П/811/904/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 280/5799/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року (справа №916/190/18) дійшла висновку, що відстрочення або розстрочення виконання судового рішення не є право перетворюючим судовим рішенням.

Таким чином, у розглядуваному випадку підстави розстрочення боргового зобов`язання судом, передбачені ст.378 КАС України, не є вичерпними та мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права.

В частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про відстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.

Відповідно до висновків Конституційного Суду України, викладених в Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Суд враховує скрутне матеріальне становище відповідача та неможливість виплати суми податкового боргу одним платежем на час звернення з заявою, а господарська діяльність відповідача надає можливість сплатити податковий борг у майбутньому.

Окрім податкового боргу, підприємство має значні фінансові зобов`язання.

До негативних наслідків для підприємства, які зумовили його скрутне фінансове становище також належать інфляційні процеси в економіці держави, які не залежить від діяльності підприємства. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з урахуванням подальших змін та доповнень) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, який на даний момент триває, що призводить до фактичного зупинення виробництва ПрАТ СКМЗ.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Крім того, наведені обставини та наявні у справі докази також надають підстави для висновку, що погашення вказаної заборгованості без відстрочення виконання судового рішення в цій справі призведе до негативних наслідків для відповідача, зокрема у вигляді неспроможності виконання зобов`язань з виплати заробітної плати працівників та ймовірності процедури банкрутства. У контексті аналізу цього питання судова колегія також зазначає, що право на оплату праці є конституційним правом працівників, регламентованим ст. 43 Основного Закону.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано доказів того, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не виконує рішення суду.

Частина 5 статті 378 КАС України визначає, що відстрочення виконання рішення можливе на строк не більше ніж одного року з дня ухвалення відповідного рішення. При цьому, відстрочення виконання рішення має місце як у випадку окремого звернення з заявою так і в резолютивній частині рішення суду відповідної інстанції при ухваленні рішення по суті. Оскільки, у даному випадку розстрочення відбувається на підставі окремої заяви за результатами розгляду якої суд приймає ухвалу, строк не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення такої ухвали. Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції розстрочення виконання рішення встановлено у межах вказаного строку.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для відновлення платоспроможності та здійснення подальшої господарської діяльності відповідача необхідним є відстрочення сплати податкового боргу на один рік, з дня ухвалення судового рішення.

Суд також звертає увагу, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, минув один рік, з дня ухвалення судового рішення щодо відстрочення виконання рішення.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін з мотивів викладених в цій постанові.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 р. у справі № 200/4077/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 р. у справі № 200/4077/21- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 01 лютого 2023 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар