Справа № 334/8470/19
Суддя: Козлова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 01.02.2023
Справа № 334/8470/19
Провадження № 8-а/334/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді Козлової Н.Ю., суддів Телегуз С.М., Філіпової І.М., за участю секретаря Мацухової А.С., представника Запорізької митниці Матченка С.Б.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявниця зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року по справі №334/8470/19(2-а/336/70/20) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19 - відмовлено. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року обґрунтовано тим, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що 29.10.2018 ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» (в особі ОСОБА_1 ) Запорізькій митниці ДФС заявлено до митого оформлення товар - «DDAC 50% (Didecyl Dimethyl Ammonium Chloride) за МД № UA112080/2019/026376 із кодом товару згідно з УКТЗЕД , у той час як 16.10.2019 Запорізькою митницею ДФС вже було прийнято рішення про визначення коду товару №KT-UA112080-0Д110-2019 за яким товари, заявлені до митного оформлення із кодом УКТЗЕД (ставка мита 0%) за МД №ІІА112080/2019/026976 від 25.09.19, повинні класифікуватись за кодом УКТЗЕД (ставка мита 6,5%).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року по справі №280/6230/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про визначення коду товару від 16 жовтня 2019 року №КТ-иА-2019. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року по справі №280/6230/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення повернуто скаржнику. Отже, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року набуло законної сили 09 вересня 2021 року.

Конституційним Судом України встановлена неконституційність окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи (рішення від 15.06.2022 року).

На думку заявника, визнання неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, а також той факт, що рішення ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2020 року не виконане та виконавчий документ судом не видавався, тому є підстави для перегляду вищевказаного рішення суду за виключними обставинами.

На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд визнати не чинною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0151/11200/19 від 26.11.2019 року, закрити провадження відносно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил, передбачене 485 Митного кодексу України, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавала. Проте її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник Запорізької митниці у судове засідання з`явився, подав відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключеними обставинами.

У вказаному відзиві зазначено, що враховуючи реорганізацію територіальних органів Держмитслужби та утворення територіальних органів, як відокремлених підрозділів Держмитслужби, з покладенням функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, належним відповідачем у даній справі є Запорізька митниця. Просив замінити Дніпровську митницю ДФС належним відповідачем Запорізьку митницю.

По суті вимог ОСОБА_1 просив відмовити у їх задоволенні у зв`язку з безпідставністю таких вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо заміни відповідача у справі його правонаступником.

Так, відповідачем у даній справі виступає Дніпровська митниця Державної фіскальної служби України.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» постановлено реорганізувати територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

Також, вказаною постановою установлено, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Згідно п. 3 наведеної постанови КМУ визначено, що Державній митній службі необхідно забезпечити: утворення комісій з реорганізації територіальних органів Державної митної служби відповідно до пункту 1 цієї постанови; здійснення заходів щодо реорганізації територіальних органів Державної митної служби відповідно до пункту 1 цієї постанови; утворення територіальних органів Державної митної служби відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Запорізька митниця включена до Переліку територіальних органів Державної митної служби, що реорганізуються, який є додатком до вказаної постанови КМУ.

Також, наказом Державної митної служби України № 460 від 19.10.2020 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком.

Відповідно до додатку до вказаного наказу Запорізька митниця входить до Переліку територіальних органів як відокремлених підрозділів Державної митної служби України, що утворюються.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе допустити заміну відповідача у даній справі правонаступником на Запорізьку митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Щодо суті вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто, зокрема, за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України однією з підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 року у справі № 808/1628/18, яка розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми КАС України.

Так, Верховний Суд зазначив, що положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд звернув увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення».

ВС зазначив, що вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

При цьому, Верховний Суд дійшов висновку, що не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

Вказані висновки Верховного Суду підтримані сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 19 березня 2021 року у справі № 820/4475/18, від 19 березня 2021 року у справі № 311/2897/17, від 31 березня 2021 року у справі № 822/1824/18, від 01 квітня 2021 року у справі № 296/2410/16-а, від 22 квітня 2021 року у справі № 820/4473/18, від 26 серпня 2021 року у справі № 825/2044/18, від 16 вересня 2021 року у справі № н/560/3794/18, від 08 лютого 2022 року у справі № 1640/2989/18).

У даній справі заявник просить на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України переглянути за виключними обставинами рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2020 року, яким у задоволенні заявленого позову відмовлено, при цьому, посилаючись на те, що на сьогоднішній день вказане судове рішення не виконане.

Суд вважає необґрунтованими доводи заявника про те, що рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2020 року у даній справі про відмову у задоволенні позову на момент подання заяви про перегляд цієї постанови за виключними обставинами не виконана, оскільки рішення суду, яким у задоволенні позову відмовлено, не може вважатись невиконаним в розумінні положень п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.

За такого правового регулювання та враховуючи наведені висновки Верховного Суду, правові підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 липня 2020 року у даній справі про відмову у задоволенні позову згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, відсутні.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України».

Окрім цього, у статті 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішенням КСУ у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму дію.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 4819/49/19 (провадження № 13-76зво20) зазначила, що аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак, продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ. Тобто, рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас, чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Крім того, ВП ВС у вказаній справі дійшла висновку, що встановлена КСУ неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням.

У даній справі рішенням суду відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19, яким ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу.

Заявник просить переглянути вказане судове рішення за виключними обставинами згідно з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, при цьому, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України.

Таким чином, заявник просить переглянути за виключними обставинами судове рішення, яке прийнято до ухвалення наведеного Рішення КСУ.

Також, заявник просить переглянути за виключними обставинами судове рішення про відмову у задоволенні позову про скасування постанови у справі про порушення митних правил, яка прийнята до ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022.

Тобто, на момент прийняття оскаржуваної у даній справі постанови у справі про порушення митних правил та судового рішення про відмову у задоволенні позову про її скасування положення абзацу другого статті 485 Митного кодексу України були чинні.

Так само остаточне судове рішення у даній справі прийнято та набрало законної сили до ухвалення вказаного вище Рішення КСУ.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року № 4-р(ІІ)/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України.

При цьому, п. 2 вказаного Рішення КСУ визначено, що абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також, у п. 3 цього Рішення КСУ зазначено, що Верховній Раді України привести нормативне регулювання, установлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

У наведеному рішенні КСУ зазначено, згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі приписи, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Водночас, Конституційний Суд України вказав, що враховує те, що визнання неконституційним абзацу другого статті 485 Митного кодексу України унеможливить притягнення до відповідальності осіб за дії та (або) бездіяльність, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні діяння, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З огляду на викладене, Конституційний Суд України вважав за доцільне з метою недопущення порушення митних інтересів та митної безпеки України відтермінувати втрату чинності абзацом другим статті 485 Митного кодексу України на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 4 статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру». Скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення суду слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 361,368,369 КАС України, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у перегляді судового рішення за виключними обставинами по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Суддя Н.Ю.Козлова

Суддя С.М. Телегуз

Суддя І.М.Філіпова