Справа № 620/8271/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Чернігів Справа № 620/8271/22

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Міністерство юстиції України, про стягнення коштів, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби (далі позивач, Академія) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Міністерство юстиції України (далі - третя особа), в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 317 056 грн 09 коп. (триста сімнадцять тисяч п`ятдесят шість грн. 09 коп.)

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15.08.2017 по 18.06.2021 відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебувала у період навчання в Академії Державної пенітенціарної служби на грошовому, продовольчому, медичному забезпеченні, була забезпечена житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Враховуючи те, що відповідач була звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, з огляду на положення Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261), позивач вважає, що вона зобов`язана відшкодувати йому суму витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання. При цьому, у добровільному порядку вказана сума відповідачем не відшкодована.

У відзиві представник відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Пунктом 22 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських передбачено, що грошове забезпечення, виплачене відповідно до законодавства, яке діяло на дату виплати, поверненню не підлягає. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у справі № 617/640/16-ц, вважає, що оскільки грошове забезпечення у розмірі 287105,39 грн виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності або рахункової помилки з її боку та фактично було єдиним засобом існування відповідача з огляду на відсутність будь-яких інших доходів, тому приписи статті 1215 Цивільного кодексу України зумовлюють відсутність у неї обов`язку щодо повернення позивачу наведеної суми.

У наданих до суду поясненнях третя особа підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27.04.2018 між Академією Державної пенітенціарної служби (Виконавець), Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (Замовник) та ОСОБА_1 (Особа) було укладено Контракт № 429 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (далі Контракт про здобуття освіти, а.с. 14-16). Умови вказаного Контракту, з-поміж іншого, передбачають, що: Особа зобов`язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Витрати відшкодовуються Особою в повному обсязі за весь період її фактичного навчання (пункт 3 розділу ІІ).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Контракту Виконавець зобов`язується проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням Особи у закладі вищої освіти.

Відповідно до витягу з наказу Академії від 17.06.2021 № 97 о/с наказано: ОСОБА_1 присудити 18.06.2021 ступінь вищої освіти бакалавра з галузі знань 08 «Право» за спеціальністю 081 «Право» та видати диплом бакалавра; у зв`язку з закінченням навчання, виключити, зокрема, відповідача зі списків особового складу Академії, зняти з речового, котлового та грошового забезпечення з 18.06.2021; відповідачу наказано прибути 19.06.2021 у розпорядження начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та начальників міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для подальшого проходження служби (а.с. 17).

На підставі рапорту ОСОБА_1 (а.с. 20) Державною установою «Житомирська виправна колонія (№ 4)» прийнято наказ № 109/к-22 (а.с. 19) про звільнення відповідача за власним бажанням 13.09.2022 із займаної посади та зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Про звільнення відповідача зі служби Академія була поінформована листом Державної установи «Житомирська виправна колонія (№ 4)» від 20.09.2022 № 5/4/3-2693 (а.с. 18).

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , від 18.06.2021 № 5/1721, було витрачено за період з 15.08.2017 по 18.06.2021: на грошове забезпечення 287105,39 грн; на продовольче забезпечення 23770,53 грн; на речове забезпечення 00,00 грн; на медичне забезпечення 1437,38 грн; оплата комунальних послуг та спожиті енергоносії 4742,79 грн; разом на суму 317056,09 грн, з якою відповідач був ознайомлений 18.06.2021 (а.с. 21).

22.09.2022 позивачем сформовано Повідомлення № 13/2250 щодо необхідності відповідача відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта, з яким ОСОБА_1 була ознайомлена особисто 22.09.2022, що підтверджується її підписом на копії Повідомлення, наданого до суду (а.с. 22).

Вважаючи, що в добровільному порядку витрати, пов`язані з утриманням, відповідач не відшкодувала, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-ІV від 23.06.2005 встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію», розділу VII «Загальні засади проходження служби в поліції», а саме частин другої, четвертої, п`ятої статті 74 «Підготовка поліцейських у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінетом Міністрів України постановою від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку № 261).

Пунктом 5 Порядку № 261 обумовлено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

При цьому, за пунктом 8 указаного Порядку, в разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення: медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно пунктів 2.3, 3 наведеного вище Порядку у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ. Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

У вимірі заявлених позовних вимог та обставин, якими їх обґрунтовано, суд зауважує, що спір у даній справі виник щодо відшкодування коштів, витрачених на утримання ОСОБА_1 під час навчання в Академії, у зв`язку із тим, що вона звільнилась за власним бажанням зі служби в органах в Державній кримінально-виконавчій службі України менш, аніж через три роки після закінчення навчання (що є порушенням умов контракту).

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що у разі укладення договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі, що відноситься до сфери Міністерства юстиції, між вищим навчальним закладом, територіальним органом кримінально-виконавчої служби і курсантом та проходження ним навчання, на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та договором. Зокрема, у разі звільнення з органів кримінально-виконавчої служби протягом трьох років після закінчення навчання, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Суд зауважує, що зважаючи на зміст укладеного Контракту про здобуття освіти, зокрема, на пункт 3 розділу II, Сторонами було погоджено відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію», в повному обсязі за весь період фактичного навчання у разі дострокового розірвання Контракту (а.с. 15).

Тобто, з власноручно підписаного відповідачем Контракту про здобуття освіти вона була обізнана щодо наявності у неї обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі звільнення протягом трьох років після закінчення навчання (а.с. 14-16).

Судом встановлено, що відповідач по закінченню навчання не відпрацювала встановленого 3-річного терміну перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України - її було звільнено за власним бажанням(а.с. 17, 19, 20).

Отже, відповідач порушила умови укладеного між нею та Академією Контракту про здобуття освіти, а тому повинен в повному обсязі відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 21), утримання відповідача в Академії здійснювалось шляхом грошового, речового, продовольчого, медичного забезпечення, забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Разом з тим, будучи обізнаною під час підписання Контракту про здобуття освіти про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, у разі не відпрацювання трьох років, відповідач на даний час суму коштів 317056,09 грн в повному обсязі не відшкодувала, а тому суд вважає, що позовні вимоги Академії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.12.2022 у справі № 520/5837/2020 та від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20.

Поруч з цим суд звертає увагу на те, що за правилами положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 Порядку № 261 право вищого навчального закладу на звернення до суду в цій категорії спорів виникає у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.09.2021 у справі № 520/11540/19, від 14.12.2022 у справі № 520/5837/2020 та від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20.

В цьому аспекті судом встановлено та не є спірним те, що було під підпис відповідачу 22.09.2022 вручене повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у навчальному закладі в розмірі 317056,09 грн (а.с. 22).

У свою чергу, даний позов від Академії до адміністративного суду надійшов 18.11.2022 (а.с. 1), тобто після спливу 30-денного строку, встановленого Порядком № 261 для добровільного відшкодування відповідачем зазначених витрат.

Щодо посилань представника відповідача на висновки Верховного Суду у справі № 617/640/16-ц та норми статті 1215 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з частинами першою та другою статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України. Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Між тим, у справі № 617/640/16-ц позивачем є комунальний заклад охорони здоров`я «Вовчанський медичний коледж» Харківської обласної ради, а відповідачем - студентка (фізична особа) і спір пов`язаний з відшкодуванням витрат, пов`язаних з утриманням останньої під час проходження навчання у комунальному медичному навчальному закладі, що включає вартість навчання та виплачену стипендію.

Відтак, має місце факт неподібності правовідносин у справах № 617/640/16-ц і № 620/8271/22 як за критеріями складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, так і за нормативним регулюванням.

Таким чином, суд відхиляє посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 1215 Цивільного кодексу України, викладені у постанові від 11.02.2019 у справі № 617/640/16-ц.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вказане вище, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З приводу прохання позивача стягнути на його користь з відповідача понесені ним судові витрати судовий збір, у розмірі 4755,85 грн, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень Академії Державної пенітенціарної служби, за відсутності її витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 5, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України, про стягнення коштів, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 317 056 грн 09 коп. (триста сімнадцять тисяч п`ятдесят шість грн. 09 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Академія Державної пенітенціарної служби, вул. Гонча, 34, м. Чернігів, 14000, ЄДРПОУ: 08571788.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Міністерство юстиції України, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, .

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук