Справа № 380/7505/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 380/7505/20 пров. № А/857/17034/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Слиш Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду щодо встановлення судового контролю від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Львівської обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги,-

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення 02.11.2022 року, 12:36 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 07.11.2022 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: зобов`язати Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу, у зв`язку із звільненням, відповідно до Закону України Про прокуратуру, із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у адміністративній справі №380/7505/20.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не в повному обсязі виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20. Так, 30.08.2022 на рахунок позивача надійшли кошти у сумі 16483,94грн. На думку позивача, вказана сума не відповідає розміру вихідної допомоги, яку відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити на виконання вказаного судового рішення. Згідно з підрахунками позивача вказана допомога має становити орієнтовно 45607,50грн. У зв`язку з неповним виконанням відповідачем судового рішення, просить суд зобов`язати відповідача у 10-денний строк подати звіт

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено частково. Зобов`язано Львівську обласну прокуратуру подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20 протягом тридцяти робочих днів з моменту отримання цієї ухвали. У задоволенні решти заяви відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/7505/20 виконане в повному обсязі. Зазначає, що на момент звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора та з органів прокуратури з 19.08.2020, правові підстави для виплати вихідної допомоги прокурору, звільненому з підстав та в порядку, передбачених Законом № 1697-VII, були відсутні. На виконання вказаного судового рішення Львівською обласною прокуратурою 30.08.2022 нараховано та виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні відповідно до Постанови № 505 та Порядку № 100 правомірно, оскільки стаття 81 Закону №1697-VII стосується виключно прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, які успішно пройшли атестацію, чого у даному випадку не відбулося, що унеможливлює поширення вказаної норми на спірні правовідносини. Рішення про те, що Постанова № 505 суперечить чинному законодавству, ні Конституційним Судом України, ні Урядом не приймалось. Крім того, прирівняння посадового окладу позивача до посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури за відсутності факту переведення його на посаду прокурора в ці установи, суперечить вимогам Закону № 113-ІХ.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2020 у справі №380/7505/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано Львівську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу, у зв`язку із звільненням, відповідно до Закону України Про прокуратуру, із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020.

На виконання вказаного судового рішення Львівська обласна прокуратура 30.08.2022 виплатила позивачу кошти у розмірі 16483,94грн., що визнається сторонами та підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач здійснив нарахування та виплату вихідної допомоги позивачу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505. Натомість, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2020 у справі №380/7505/20 відповідача зобов`язано здійснити нарахування позивачу вихідної допомоги відповідно до Закону України Про прокуратуру із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р(ІІ)2020.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена статтею 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною 2 статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, можна дійти висновку, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені обставини дають суду підстави для необхідності встановлення судового контролю за його виконанням.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відкриття чи закриття виконавчого провадження в справі не впливають на можливість суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року щодо встановлення судового контролю в справі № 380/7505/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року.