Справа № 160/19318/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 лютого 2023 року Справа 160/19318/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залишення позову без розгляду у справі №160/19318/22 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 по 31.12.2017 (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017 (включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 по 31.12.2017 (включно);

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017 (включно).

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач з 16.01.2016 року працює на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. В період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року позивач виконував службові обов`язки в т.ч. у нічний час, однак доплати за таку службу не отримував, що не відповідає пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 (далі Постанова №988), а також п. 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі Порядок №260). Також позивач зазначає, що всупереч положенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі Закон №1282-XII) за вказаний період позивачу не виплачувалася індексація.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/19318/22 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/19318/22 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також витребувано у відповідача докази завірені належним чином розрахунки щодо кількості відпрацьованих позивачем годин у нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року та відомості щодо фактично нарахованої та виплаченої індексації грошовою забезпечення за вказаний період.

27 січня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача надійшли пояснення, які за змістом є клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, що обґрунтоване фактом попереднього звернення позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача та з цих же самих підстав, що і в даній справі, при цьому за фактом такого звернення ухвалою від 28 листопада 2022 року по справі №160/18234/22 позовну заяву повернуто позивачу в зв`язку зі спливом строку звернення до суду.

Виходячи з факту подання вказаних пояснень, їх змісту та прохальної частини суд розцінює та вирішує їх як клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Щодо подання декількох позовів до відповідача з тих самих підстав.

Судом встановлено, що позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14 листопада 2022 року подано позовну заяву до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_2 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 по 31.10.2017;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_2 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 по 31.12.2017;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_2 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/18234/22 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Бондар М.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року вказану позовну заяву залишено без руху через пропуск строку звернення до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року вказану позовну заяву повернуто через пропуск строку звернення до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно з п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

За змістом п. 4 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для закриття провадження у справі є наявність таких, що набрали законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що у справі №160/18234/22 та даній справі предмет та підстави позову дійсно є суттєво подібними (за виключенням вимоги про визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017 включно).

Водночас, у суду відсутні підстави для ухвалення будь-якого з вищевказаних процесуальних рішень виходячи з наступного.

Так, прохання відповідача залишити позов без розгляду з посиланням на подання позивачем тотожного позову раніше та наступне повернення такого позову, не відповідає положенню п. 3 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, яке передбачає в якості підстави для залишення позову існування у провадженні цього або іншого суду спору про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Водночас, після повернення попереднього позову позивача спір між цими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав такий позов перестав існувати у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Системне тлумачення інших зазначених норм права вказує на те, що неприпустимим є одночасний та паралельний розгляд спору з тотожним предметом та підставами та між тими самим сторонами, а також новий розгляд вже вирішеного судом спору.

Водночас, згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно, після повернення в рамках справи №160/18234/22 позовної заяви позивача, яка містила суттєво подібні предмет та підстави позову та була звернена до цього самого відповідача, позивач не втратив право повторно подати аналогічний позов.

Таким чином, в цій частині клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо строку звернення позивача до суду.

Посилаючись на справу №160/18234/22 відповідач у своєму клопотанні акцентував увагу на підставах повернення позовної заяви пропуск позивачем строку звернення до суду.

Розглядаючи вказаний аргумент окремо суд виходить з наступного.

Даний спір є таким, що пов`язаний з проходженням публічної служби в силу займаної позивачем посади в органі державної влади поліцейського. Водночас, цей спір стосується виплати грошового забезпечення та його індексації.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В свою чергу діюча наразі редакція ч.1 та ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачає, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

При цьому в такій редакції ч.1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України існує з 19.07.2022 року дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX (далі Закон №2352-IX).

В редакції до набрання чинності вказаними змінами ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України передбачала наступне положення - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що тримісячний строк звернення до суду застосовується до правовідносин, які виникли після набрання чинності Законом №2352-IX, тобто з 20.07.2022 року.

В свою чергу на правовідносини, які виникли, існували та завершилися до 19.07.2022 року, в силу принципу незворотності дії нормативно-правових актів, положення нової редакції ст.233 Кодексу законів про працю України не поширюються. Відповідно, в таких правовідносинах право позивач має право звертатися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до п.1 Глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п.1 постанови КМ України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020р. до 31 грудня 2022р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Відповідно, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, клопотання відповідача є необґрунтованим і в цій частині, а тому є необґрунтованим в цілому та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 122, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заробітної плати без розгляду відмовити.

Копії даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та не може бути оскаржена.

Суддя Н.В. Боженко