Справа № 716/1784/22
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/1784/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6201967 від 22.11.2022 -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії БАБ №043208, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР №6201967 від 22.11.2022, а також стягнути з відповідачів на його користь понесені у даній справі судові витрати в розмірі 8496,20 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.11.2022 інспектором УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього винесено постанову серії ЕАР №6201967 за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. В останній зазначається, що ОСОБА_1 22.11.2022 о 12 год. 01 хв., керуючи транспортним засобом марки Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Чернишевського,50, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.2.4.а ПДР. Відповідно до цього на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Однак, із оскаржуваною постановою, позивач категорично не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. На його думку, підстав для зупинки його автомобіля у працівників поліції не було, оскільки порушення правил дорожнього руху він не допускав, жодні докази його винуватості не досліджувалися, тому він не зобов`язаний був надавати інспектору поліції своє посвідчення водія та документ на автомобіль.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав вказаних в позовній заяві та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що 22.11.2022, біля 12:00 год, він рухався в м.Чернівці по вул. Чернишевського, в той час позаду нього рухався екіпаж патрульної поліції, на якому через деякий час засвітився червоний сигнал проблискового маячку і він зупинився. Підійшовши до його автомобіля інспектор поліції, представившись, одразу почав вимагати пред`явити йому посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Користуючись своїм правом, він намагався встановити підставу його зупинки та вимоги щодо пред`явлення документів, однак, в подальшому був через це в примусовому порядку витягнутий з салону автомобіля та вдягнутий в кайданки. Після чого його було доставлено до наркологічного диспансеру та проведено огляд на стан сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що він є тверезим, надалі його було доставлено до військового комісаріату та в кінцевому результаті складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому зазначив, що підставу зупинки його транспортного засобу йому було озвучено працівником поліції, а саме технічна несправність заднього стоп сигналу, однак доказів цього йому не представлено.

Представники відповідачів Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте, в особі представника УПП в Чернівецькій області ДПП України Цопи А.В. до суду направлено відзив на позовну заяву, у якому вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 мало місце. Виявивши вказане порушення поліцейський, відреагував на нього належним чином та виніс відносно позивача оскаржувану постанову. При цьому, дії інспектора відповідали нормам чинного законодавства, позивача до адміністративної відповідальності він притягнув законно, а отже оскаржувана ним постанова скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, врахувавши відзив на позовну заяву, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАР №6201967 від 22.11.2022, винесеною інспектором УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Беженар С.А., до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП. Як вбачається з тексту постанови, ОСОБА_2 22.11.2022 о 12:01 год в м. Чернівці по вул. Чернишевського,50, керуючи транспортним засобом марки Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та не пред`явив реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив п.2.4.а ПДР України.

Відповідно до п. 2.4.а ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Так, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Позивач в позовній заяві оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, вказуючи як на підставу своєї незгоди з оскаржуваною постановою, відсутність у нього обов`язку надавати інспектору поліції його посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, з огляду на те, що будь-яких правил дорожнього руху він не порушував, при цьому, інспектор поліції не надав йому доказів вчинення ним правопорушення, котре стало причиною для його зупинки.

Отже, сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. Відтак, предметом спору в цій справі є, зокрема законність вимоги інспектора про надання документів.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, працівником поліції інспектором ОСОБА_3 22.11.2022 в ході виявленого порушення ПДР України, а саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 із технічною несправністю заднього правого світлового приладу, проведено перевірку виконання останнім вимог п. 2.1.а ПДР України, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, однак позивач на вимогу патрульного поліцейського не пред`явив жодного документа, що стало підставою винесення постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП представницею відповідача ОСОБА_4 було надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, які здійснювали безперервну фіксацію процесу розгляду відповідачем справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та складання відповідної постанови серії СЕ 2559 ЕВ, яку і оскаржує позивач.

Дослідженим відеозаписом встановлено, що 22.11.2022 на місці зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , інспектор поліції ознайомив позивача із причиною зупинки та неодноразово звертався до останнього з вимогою пред`явити посвідчення водія на право користування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Однак, останній категорично відмовився пред`являти запитувані документи, тому після неодноразових попереджень позивача про те, що за дані дії передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП, поліцейськими було затримано водія для встановлення його особи, в порядку ст.ст. 261, 262 та 263 КУпАП, встановлено його особу, ознайомлено із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до норм ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В даній справі, підставою для зупинки вказаного транспортного засобу стало керування транспортним засобом із технічно несправними зовнішніми світловими приладами.

Отже, дії інспектора поліції щодо зупинки керованого позивачем автомобіля та його вимога щодо пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія, ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, недоведеність інспектором поліції наявності технічної несправності у керованому позивачем транспортному засобі на момент зупинки, не спростовує правильності зупинки поліцейським керованого позивачем автомобіля.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25.09.2019 у справі 127/19283/17, із змісту якої вбачається помилковість позиції скаржника щодо наявності у нього права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету - 2.2 Проїзд без зупинки заборонено (у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, з вказаного відеозапису судом, з поміж іншого, встановлено, що позивач погодився із наявністю технічної несправності та зазначив про готовність усунути несправності габаритів на місці зупинки за умови, що працівники поліції не будуть застосовувати заходи адміністративного впливу. Разом з тим, як вбачається з дослідженого відеофайлу працівниками поліції було висловлено вимогу щодо надання посвідчення водія з метою встановлення особи, яка керувала транспортним засобом, а також встановлення наявності законних підстав для керування транспортним засобом.

Також слід зазначити, що позивачем як у позові так і в судовому засіданні не було наведено жодних обставин, які б спростовували наявність технічної несправності у автомобілі на момент зупинки. Всі його аргументи зводяться до акценту на недоведеності йому поліцейським на момент зупинки вчинення ним порушення ПДР. При цьому, він як учасник руху, який збов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, особисто не вжив будь-яких заходів для того, щоб встановити наявність технічної несправності, за умови, що йому про це не було відомо, та як водій, якому інкриміновано порушення таких правил - довести відсутність підстав для його зупинки.

За таких обставин, суд вважає, що вимога інспектора про надання документів до перевірки була законною, проте не виконана позивачем, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Інспектор поліції належним чином встановив обставини справи та наклав адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що постанова відповідача від 22.11.2022 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штра фу в розмірі 425 гривень є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та закриття у зв`язку з цим провадження по справі немає.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 496,20 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1), а також 8000 грн на оплату послуг за договором про надання правової допомоги від 29.11.2022, що підтверджується квитанцією (а.с.14). Проте, зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то згідно вимог ст.139 КАС України, розмір судових витрат не підлягає стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6201967 від 22.11.2022 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення суду.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Павлюк Галина Василівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000156 від 28.07.2017, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ № 1052892 від 29.11.2022;

Відповідачі: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, , адреса місцезнаходження: м.Чернівці, вул. Заводська,22;

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста,3, .

Повний текст судового рішення складено: 02.02.2023.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ