Справа № 340/5646/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа №340/5646/21

адміністративне провадження № К/990/2216/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, податковий орган посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з обставин, що не залежали від його волі (повернення первинної своєчасно поданої апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору внаслідок відсутності фінансування), проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: №-1123 від 04 липня 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 75576,72 грн.; №-1123 від 04 липня 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 1470,86 грн.; №-1123 від 04 липня 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 75 576,72 грн.; №-1123 від 04 липня 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 1470,86 грн.; №-1123 від 13 листопада 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 15457,38 грн.; №-1123 від 13 листопада 2018 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 6685,72 грн.; №4-1123 від 27 вересня 2019 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 75576,72 грн.; №4-1123 від 27 червня 2019 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 1470,86 грн.; №4-1123 від 27 червня 2019 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 15457,38 грн.; №4-1123від 27 червня 2019 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік в сумі 6685,72 грн.; №8-1128 від 11 червня 2020 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 75576,72 грн.; №8-1128 від 11 червня 2020 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 1470,86 грн.; №8-1128 від 11 червня 2020 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 15475,38 грн.; №8-1128 від 11 червня 2020 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 6685,72 грн.; №5-1128 від 13 травня 2021 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 75576,72 грн.; №5-1128 від 13 травня 2021 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 1470,86 грн.; №5-1128 від 13 травня 2021 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 15457,38 грн.; №5-1128 від 13 травня 2021 року про визначення земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік в сумі 115,57 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, податковий орган звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яку ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року та від 02 травня 2022 року відповідачу продовжено строк для усунення недоліку апеляційної скарги.

В подальшому, у зв`язку із несплатою судового збору й неподанням відповідних доказів, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору, а подану ним апеляційну скаргу - повернуто.

14 вересня 2022 року податковий орган повторно подав апеляційну скаргу, в якій також порушив й питання поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, зазначаючи про те, що первісна апеляційна скарга була ним подана своєчасно, проте повернута через відсутність коштів для сплати судового збору.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 жовтня 2022 року, визнавши неповажними причини пропуску строку апеляційного оскарження, залишив апеляційну скаргу без руху, надавши заявнику десятиденний з дня вручення копії ухвали строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою та доказів сплати судового збору.

При цьому, суд апеляційної інстанції врахував, що ухвалу про повернення первісної апеляційної скарги від 26 травня 2022 року скаржником отримано 13 червня 2022 року, проте з повторною апеляційною скаргою до суду він звернувся лише 14 вересня 2022 року, тобто більше як через місяць, що є невиправдано тривалим строком для подання вже оформленої апеляційної скарги.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався положеннями частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заявником подано до заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якої зазначено, що через військову агресію в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, у зв`язку з чим у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органів встановлено простій; до того ж, відсутність коштів на сплату судового збору у суб`єкта владних повноважень не повинна перешкоджати доступу до суду і є підставою для поновлення строку на оскарження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року відмовлено як в задоволенні заявленого клопотання, так і у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд апеляційної інстанції враховував те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження й такий строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропуск пов`язаний з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги; сплата ж судового збору за подання апеляційної скарги є обов`язком сторони і має бути здійснена на час такого подання в строки, встановлені процесуальним законодавством.

Водночас, як вказав суд, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу та призвело до пропуску строку апеляційного оскарження; проте, відповідачем не наведено мотивів щодо того, яким чином введення воєнного стану в Україні вплинуло на його роботу та виконання повноважень, а також обумовило значний пропуск строку на подання апеляційної скарги у цій справі.

Відповідно до пункту 4 частин першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом 2 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Третій апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та ухвалою від 07 листопада 2022 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Гончарова І.Я.Олендер