Справа № 120/9794/22
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 січня 2023 р. Справа № 120/9794/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ

24.11.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1).

У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 16.09.2022 № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу періоди служби з 22.04.1984 по 30.11.1984 на посаді курсанта Балашовської школи прапорщиків, з 30.11.1984 по 25.09.1987 на посаді командира взводу військової частини НОМЕР_1 , з 25.09.1987 по 31.10.1994 на посаді техніка перевалочного пункту військової частини НОМЕР_2 , період навчання з 01.09.1982 по 20.06.1983 у Вінницькому професійно - технічному училищі № 6 та зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком з 12.09.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 12.09.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Пенсійного органу від 16.09.2022 № 36 йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди служби з 22.04.1984 по 30.11.1984 на посаді курсанта Балашовської школи прапорщиків, з 30.11.1984 по 25.09.1987 на посаді командира взводу військової частини НОМЕР_1 , з 25.09.1987 по 31.10.1994 на посаді техніка перевалочного пункту військової частини НОМЕР_2 , період навчання з 01.09.1982 по 20.06.1983 у Вінницькому професійно - технічному училищі № 6.

Рішення в частині незарахування вказаних періодів до страхового стажу позивач вважає протиправним, мотивуючи це тим, що періоди його трудової діяльності підтверджуються копією послужного списку та архівними витягами з наказів та іншими документами, однак територіальний орган Пенсійного фонду України неправомірно не врахував подані документи та відмовив йому у призначенні пенсії. Тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 29.11.2022 позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення її недоліків.

15.12.2022 позивачем подано позовну заяву у новій редакцій та зазначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області як другого відповідача у справі.

Ухвалою від 20.12.2022 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Крім, того відповідачам встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії або оригінал матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

06.01.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача 1 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 20.06.1983, оскільки відсутній запис про присвоєння кваліфікації та період військової служби з 22.04.1984 по 31.10.1994 з огляду на відсутність у трудовій книжці відповідного запису.

Представник зауважує, що на підтвердження вказаного періоду ОСОБА_1 була надана довідка № Ш-473/12/03-2020 від 04.08.2022, однак послужний список, наданий позивачем, не містить посилання на первинні документи (накази). Більше того, дані у посвідченні особи ПЖ № НОМЕР_3 та дані у послужному списку містять розбіжності, а саме посвідчення особи ПЖ № НОМЕР_3 видане військовою частиною № НОМЕР_2 22.06.1987, а відповідно до послужного списку позивача він у вказаній частині перебуває з 25.09.1987. Окрім того, відомості у самому посвідченні особи не співпадають з послужним списком (відповідно до посвідчення особи ПЖ № НОМЕР_3 позивач назначений на посаду техніка наказом від 18.05.1987, а згідно з послужним списком він займав посаду техніка з 25.09.1987).

Відтак, на думку відповідача 1, підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів навчання та військової служби немає.

02.01.2023 представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У клопотанні представник зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн є завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

Копію ухвали від 20.12.2022 надіслано на електронну адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2), про що секретарем судового засідання 26.12.2022 складено довідку.

Копію ухвали суду від 20.12.2022 відповідач 2 отримав 26.12.2022, що підтверджується довідкою про отримання копії ухвали (а.с. 34). Однак, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач 2 не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідач 2 - суб`єкт владних повноважень, без поважних причин не подав відзиву на позовну заяву, виходячи із обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Із копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

12.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак, листом від 08.11.2022 № 0200-0205-8/2859 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення від 16.09.2022 № 36 яким відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.09.1982 по 20.06.1983 згідно свідоцтва № НОМЕР_4 , дата видачі 27.07.1983, оскільки: "відсутній запис про присвоєння кваліфікації та з 22.04.1984 по 31.10.1994, згідно довідки № Ш-473/12/03-2020 від 04.08.2020, виданої Міністерством внутрішніх справ України у Вінницькій області, оскільки відсутні накази при призначенні та звільненні зі служби".

Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком як і дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1983 та періоду служби з 22.04.1984 по 31.10.1994 позивач вважає протиправними, тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV стало відсутність необхідного страхового стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання у Вінницькому професійно - технічному училищі № 6, суд зазначає наступне.

Як видно із оскаржуваного рішення від 16.09.2022 № 36 до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 20.06.1983. Однак для обґрунтування позовних вимог позивачем надано довідку про навчання видану директором ДПТНЗ "Вінницьке МВПУ" від 31.10.2022 № 022 та свідоцтво № 18836 від 27.07.1983 із яких встановлено, що позивач навчався у період з 01.09.1982 по 20.07.1983. Виявлена судом розбіжність оцінюється як помилка технічного характеру при оформленні Головним управлінням оскарженого рішення.

За цих обставин суд надає оцінку підставам для зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1982 по 20.07.1983, а не із 01.09.1982 по 20.06.1983 як помилково вказано у спірному рішенні та у позовній заяві.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом "д" ч. 3 ст. 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі ст. 47 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 № 2778-VIII "Про народну освіту" (чинний на момент проходження навчання) для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Підприємства, установи та організації створюють необхідні умови і навчально-виробничу базу для проведення теоретичного і практичного навчання при підготовці і підвищенні кваліфікації робітників безпосередньо на виробництві.

Відповідно до абз. 4 ст. 48 Закону від 28.06.1974 № 2778-VIII особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що умовою для зарахування до стажу роботи періоду навчання нової професії або підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві є успішне складання кваліфікаційного екзамену, після якого видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 із 01.09.1982 по 20.07.1983 проходив навчання у Вінницькому професійно - технічному училищі № 6 за професією - водій тролейбуса. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом від 27.07.1983 № 18836.

Для підтвердження цього факту позивач додатково надав архівну довідку Державного професійно - технічного навчального закладу "Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище" від 31.102022 № 022 (а.с. 11).

У цій довідці зазначено, що позивач дійсно навчався у Вінницькому професійно - технічному училищі № 6 на денній формі навчання за професією "водій тролейбуса", період навчання згідно наказів від 01.09.1982 № 7 - к та від 25.07.1983 № 7 - к : з 01.09.1982 по 20.07.1983.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 успішно склав кваліфікаційний екзамен, отримав свідоцтво про здобуту спеціальність "водій тролейбуса", існують підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1982 по 20.07.1983 до страхового стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду служби в Збройних Силах СРСР з 22.04.1984 по 31.10.1994, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Такі положення узгоджуються з приписами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якої час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі № 242/2536/16-а.

Як видно з копій трудової книжки ОСОБА_1 від 02.03.1981 серії НОМЕР_5 записи щодо періоду служби в Збройних Силах СРСР з 22.04.1984 по 31.10.1994 дійсно відсутні.

Однак, для підтвердження страхового стажу позивачем надано копію послужного списку, згідно якого ОСОБА_1 у період з 22.04.1984 по 30.11.1984 проходив службу на посаді курсанта Балашовської школи прапорщиків, з 30.11.1984 по 25.09.1987 на посаді командира взводу військової частини НОМЕР_1 , з 25.09.1987 по листопад 1994 року на посаді техніка перевалочного відділення військової частини НОМЕР_2 .

Додатково позивачем надано довідку Управління МВС у Вінницькій області від 04.08.2020 № Ш - 473/12/03-2020, у якій зазначено, що згідно записів в архівній особовій справі, службу в Збройних силах проходив: з 22.04.1984 по 31.10.1994 - курсант Балашовської школи прапорщиків, командир взводу в/ч НОМЕР_1 , технік перевалочного відділення в/ч НОМЕР_2 .

Щодо аргументів відповідача про розбіжності у датах, які містяться у послужному списку та посвідченні особи № 006628, то суд зазначає, що окремі неточності в поданих позивачем документах або неповнота відображеної у них інформації не може бути перешкодою для реалізації особою своїх законних прав, в даному випадку - права на призначення пенсії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Відтак, спірні періоди навчання з 01.09.1982 по 20.07.1983 та служби з 22.04.1984 по 31.10.1994 підтверджуються архівними довідками, копією послужного списку, тому підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 16.09.2022 № 36 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди, які були спірними у цій справі та призначити позивачу бажану для нього пенсію з огляду на дотримання ним усіх умов встановлених законом, адже за умови зарахування спірних періодів навчання та служби, страховий стаж позивача буде достатнім для призначення йому пенсії.

При цьому суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як випливає із п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи.

Оскільки позивач зареєстрований та проживає у межах територіальної юрисдикції Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області і перебуває на обліку у цьому Головному управлінні, то саме вказаний пенсійний орган зобов`язаний на виконання рішення суду розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Отже, вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню повністю.

Щодо дати з якої слід призначити та виплачувати пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 20.05.2020, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 12.09.2022, тобто поза межами строку визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення пенсії має відбутися саме з дня звернення із заявою - 12.09.2022.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявність необхідного страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення та виплату пенсії за віком згідно ст. 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 12.09.2022.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 2 спірного рішення, тому сплачений при зверненні до суду судовий збір, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

У позовній заяві позивач просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 28-в про оплату послуг на суму 2500,00 грн (а.с. 17).

Щодо заявленого процесуального питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 2 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законами України.

Заявивши про відшкодування витрат на правничу допомогу, позивач не надав довіреності або ордеру який би підтверджував повноваження адвоката на представництво його інтересів у суді. При цьому позовна заява та інші документи які долучені до неї підписані особисто позивачем. У такому випадку відсутні підстави для висновку, що позивачу у цьому судовому процесі надавалася правнича допомога адвокатом, що виключає підстави для присудження в його користь заявлених витрат. Відтак клопотання про стягнення в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.09.2022 № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV з 12.09.2022, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 20.07.1983 та період служби з 22.04.1984 по 31.10.1994.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ;
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ;
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович