Справа № 520/1754/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
02 лютого 2023 року Справа № 520/1754/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Разом з позовною заявою представником позивача - адвокатом Єрьоміною В.А. надано заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, в якій заявниця просить поновити строк подання адміністративного позову зв`язку з тим, що строк звернення стосовно стягнення заробітної плати необмежений.

В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися де суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Закон № 2352-ІХ набув чинності 19.07.2022. При цьому, заявниця посилається на тлумачення, надане в Рішеннях Конституційного Сущу № 8- рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013р. Крім того, вказує на Постанову Верховного Суду від 29.09.2022р. у справі № 500/1912/22.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з підстав, визначених ч.1 ст. 123 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого частини 1 статті 122 КАС України або іншими законами. Абзацом 1 частини 2 наведеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України №215 від 17.10.2018р.

Таким чином, 17.10.2018р., з припиненням трудових відносин, позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав та законних інтересів, обумовлених не виплатою всіх належних працівникові сум, в тому числі з грошового забезпечення, із урахуванням проведення всіх видів його індексації.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тобто до 19.07.2022р. звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності 19.07.2022 (надалі - Закон № 2352-ІХ), назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено у новій редакції.

Так, частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону № 2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Строки, визначені частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, стосуються виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення. Таким чином, обчислення вказаного строку звернення до суду слід здійснювати з 20.07.2022 року - наступний день з моменту набрання чинності Закону №2352, яким було змінено частину 2 статті 233 КЗпП. Отже, строк звернення до суду з даним позовом сплинув 20.10.2022, а до суду позивач звернувся 27.01.2023р.

З огляду на викладене, доводи, викладенні у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо необмеженості строку звернення до суду є необґрунтованими, а строк звернення до суду порушеним.

Стосовно посилань на рішення Конституційного Суду України слід зазначити, що наведені вище зміни до Кодексу законів про працю України було внесено пізніше ніж ухвалено ті рішення, на які посилається заявниця, а відтак застосування останніх в якості офіційного тлумачення пізніше прийнятого нормативно-правового акту є сумнівним. Щодо посилань на Постанову Верховного Суду від 29.09.2022р. у справі № 500/1912/22 суд зауважує, що правові висновки Верховного Суду застосовуються з підстав подібності тих правовідносин, у яких було ухвалено такі висновки. У наведеній вище Постанові доводи позивача про поважність пропуску було обгрунтовано уведенням в Україні воєнного стану, проте заявницею таких доводів згідно наданої заяви не наведено.

Суд констатує, що фактично заявниця не наводить поважних причин, які реально завадили позивачу звернутися до суду за захистом його прав у встановлений строк для звернення до суду, а наводить власні міркування за наслідком аналізу нормативно-правових актів, з яких робить висновок, що строк звернення до суду до заявлених позовних вимог взагалі не застосовується. При цьому слід мати на увазі, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 133, 160, 161, 169, 171, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:
Заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, ніж ті, що вже були повідомлені суду, з наданням належних доказів.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Невідкладно повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Григоров