Справа № 520/12595/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р.Справа № 520/12595/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-АГРО» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/12595/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-АГРО»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 19.05.21 № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-АГРО» (далі - позивач, ТОВ «ЕЛІАС-АГРО») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), у якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просило суд:

- скасувати повністю податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 19.05.2021р. №, яким збільшено ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» грошове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 21 545 624,35 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 17 236 499,48 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 4 309 124,87 грн.

- стягнути на користь позивача судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» не отримало акт перевірки, що позбавило його можливості подати будь-які пояснення чи заперечення стосовно встановлених перевіркою обставин, що виключає можливість прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення із врахуванням всіх обставин справи, у тому числі тих, що можуть спростувати висновки проведеної перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу у якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивач не отримував акт перевірки, що позбавило його можливості подати будь-які пояснення чи заперечення стосовно встановлених перевіркою обставин. Вказане виключає можливість прийняття в подальшому податковим органом податкового повідомлення-рішення із урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, які можуть спростувати висновки проведеної перевірки. Також просить відмітити, що податковим органом фактично було здійснено камеральну перевірку у зв`язку з висновком щодо несвоєчасної реєстрації в ЕРПН/РК податкових накладних від контрагентів-постачальників ТОВ «НІКА-КОМПАНІ», які виписані 16.02.2021 року та зареєстровані 18.03.2021 року та ТОВ «С.К.С.», які частково не були зареєстровані в ЕРПН/ РК протягом лютого 2021 року. Згідно з ч. 3 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. З наведеного вбачається, що право на податковий кредит у позивача від контрагента- постачальника ТОВ «НІКА-КОМПАНІ» та ТОВ «С.К.С.» виникло за правилом «першої події» у лютому 2021 року на підставі податкових накладних, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних. Те, що контрагенти продавці допустили порушення строків реєстрації податкових накладних в ЕРПН/РК, не має правового значення для покупця, оскільки позивач включив їх до власного податкового кредиту вже після того, як вони були внесені контрагентами в ЕРПН/РК, а відтак правомірно відобразив спірні операції в податковому обліку.

Скаржник посилається на відсутність у податкового органу повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність реєстрації податкових накладних контрагентами платника податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 11.01.2021 року ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом 43952011 за місцезнаходженням: місто Харків, вул. Академіка Павлова, б.120, офіс 25.

06.04.2021 року ГУ ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку діяльності ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» з питання правильності формування відомостей податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року, за результатами якої складено акт №5720/20-40-18-16-05/43952011 (т. 1 а.с. 13-21).

Вказаним актом встановлено порушення: п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: у вигляді заниження грошового зобов`язання з ПДВ на 17 236 499,48 грн за рахунок включення до складу податкового кредиту звітного податкового періоду лютий 2021 року податкових накладних контрагента - постачальника ТОВ «Ніка-компані» (ідентифікаційний код 437448698), датованих 05.02.2021 року та 16.02.2021 року, але зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у березні 2021 року, а саме: датовані 05.02.2021 року податкові накладні ТОВ «Ніка-Компані» (№25 на суму ПДВ 898 972,35грн, №29 на суму ПДВ 1 264 064,52 грн, №30 на суму ПДВ 748 886,24 грн) підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до 28.02.2021 року, але фактично були зареєстровані 09.03.2021 року; датовані 16.02.2021 року податкові накладні ТОВ «Ніка-Компані» (№39 на суму ПДВ 290 118,03 грн, №40 на суму ПДВ 2 547 352,45 грн, №41 на суму ПДВ 2 547 352,45 грн, №42 на суму ПДВ 1 810 540,61 грн, №43 на суму ПДВ 1 067 620,42 грн, №44 на суму ПДВ 71 341,57 грн , №45 на суму ПДВ 1 082 130,28 грн, №46 на суму ПДВ 1 067 620,42 грн) підлягали реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15.03.2021 року, але фактично були зареєстровані 16.03.2021 року та 18.03.2021 року.

Також вказано, що ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» допущено формування податкового кредиту з ПДВ звітного податкового періоду лютий 2021 року на суму податку 3 840 500,14 грн за рахунок податкових накладних контрагента - постачальника ТОВ «С.К.С.» (ідентифікаційний код 38591109), які взагалі не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

07.04.2021 року вказаний акт перевірки направлений контролюючим органом за податковою адресою ТОВ «ЕЛІАС-АГРО»: місто Харків, вул. Академіка Павлова, б.120, офіс 25, що підтверджується копією поштового відправлення (т. 1 а.с. 125).

Згідно з відомостями відбитку штемпеля установи поштового зв`язку 08.05.2021 року Акт був повернутий на адресу контролюючого органу за "закінченням терміну зберігання" (т. 1 а.с.125).

13.05.2021 року оформлено Акт про неможливість вручення ТОВ «ЕЛІАС-АГРО» акту камеральної перевірки №1889/20-40-18-16-05/43952011 (т. 1 а.с. 126).

19.05.2021 року ГУ ДПС у Харківській області на підставі акту камеральної перевірки №1889/20-40-18-16-05/43952011 прийнято податкове повідомлення рішення № відносно ТОВ «ЕЛІАС-АГРО», яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 21 545 624,35 грн, з яких: основний платіж - 17 236 499,48 грн, штрафні скакції - 4 309 124,87 грн (т. 1 а.с. 22).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах контролюючим органом дотримана вимога закону про направлення акту перевірки на податкову адресу платника поштовим відправленням із повідомленням про вручення, у той час як платник податків не забезпечив створення умов для власної обізнаності із перебігом подій у зносинах із контролюючим органом та у спірних правовідносинах факт порушення прав позивача не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг відповідно до приписів п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положення абз. 1 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України прямо кореспондують приписам абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, де вказано, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, підставою для збільшення податкового кредиту з податку на додану вартість є виключно виписана продавцем/постачальником податкова накладна, котра зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових.

У силу спеціального правила абз. 5 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, у випадку реєстрації продавцем/постачальником власних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних поза межами установленого законом терміну датою виникнення права покупця на податковий кредит з ПДВ є саме календарна дата фактичної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а не календарна дата виписування/складання податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі, якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Окрім того, за правилами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах позивач сформував показники податкового кредиту з ПДВ звітного податкового періоду за лютий 2021 року на підставі податкових накладних контрагентів-постачальників, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у березні 2021 року поза межами строків, визначених ст. 201 Податкового кодексу України, або взагалі незареєстрованих, у зв`язку з чим контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.05.2021 року.

У силу приписів абз. 5 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податкові накладні ТОВ «НІКА КОМПАНІ» легітимно могли бути використані для формування показників податкового кредиту з ПДВ покупця за звітний податковий період березень 2021 року.

Відносно податкового кредиту сформованого на підставі податкових накладних ТОВ «С.К.С» на суму 3 840 500,14 грн, колегія суддів зазначає про відсутність правової підстави для формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за лютий 2021 року, оскільки відсутній факт реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом лютого 2021 року такого обсягу податкових зобов`язань з ПДВ.

Факт та строки затримки реєстрації податкових накладних, нереєстрації податкових накладних контрагентами позивача не є спірним між сторонами.

Доводів стосовно відсутності в Акті перевірки належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не наведено, а твердження щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень ґрунтуються виключно на незаконності проведення камеральної перевірки.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, захід податкового контролю з питання дотримання приватною особою податкової дисципліни у випадку формування показників податкового кредиту з податку на додану вартість конкретного звітного податкового періоду за рахунок податкових накладних, незареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних до настання першої календарної дати такого звітного податкового періоду може бути проведений контролюючим органом у формі камеральної перевірки, оскільки у ході названого контролю підлягають використанню виключно податкова декларація суб`єкта господарювання з податку на додану вартість та відомості Єдиного реєстру податкових накладних.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 86.2. ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2.5 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 за N 165, проводиться камеральна перевірка, за наслідками якої складається (формується) у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки. Зразки форм актів про результати камеральної перевірки наведено у додатку 2 до Методичних рекомендацій.

За приписами п. 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Окрім того, слід зауважити, що приписами п. 50.2. ст. 50 Податкового кодексу України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.

Тому у випадках отримання Акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Отже після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен установити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Такі висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 805/2408/16-а.

З аналізу наведених норм убачається, що камеральна перевірка є способом здійснення податкового контролю, який проводиться в приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Колегія суддів зазначає, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування, відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків, а також за своєчасністю сплати узгоджених сум грошових зобов`язань. Водночас об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що її проведення не потребує наказу керівника податкового органу або іншого спеціального дозволу чи направлення, згоди платника податків та його присутності.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем відповідно до вимог статті 75 Податкового кодексу України проведена в приміщені контролюючого органу камеральна перевірка Податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-АГРО» за лютий 2021 року, результати якої оформлені Актом перевірки.

Така перевірка проводилася на підставі податкової декларації з ПДВ за лютий 2021 року від 23.03.2021 № , додатку № 5 "Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" від 23.03.2021 року № , а також даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (Єдиному реєстрі податкових накладних, ІС «Податковий блок»).

Як вбачається із змісту Акта перевірки, податковим органом установлено, що позивач сформував показники податкового кредиту з ПДВ звітного податкового періоду лютий 2021 року на підставі податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних поза межами строків, визначених ст. 201 Податкового кодексу України та незареєстрованих, тобто здійснено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, що відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України є предметом саме камеральної перевірки.

Таким чином, оскільки в даному випадку під час проведення камеральної перевірки у відповідача не виникло необхідності в проведенні перевірки будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, у контролюючого органу не виникло підстав для проведення документальної перевірки позивача.

З системного аналізу приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України вбачається, що виявлення під час камеральної перевірки розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця (в даному випадку контрагентів підприємства позивача) і лише у відповідних випадках документальна перевірка призначається у покупця товарів/послуг, в проведенні якої, як зазначалося вище, стосовно позивача не виникло підстав і лише у відповідних випадках документальна перевірка проводиться у покупця товарів/послуг (в даному випадку у контрагентів підприємства позивача).

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що відповідачем порушено порядок проведення камеральної перевірки, що обумовлює її протиправність, є необґрунтованим.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що в силу спеціального правила ст. ст. 42 і 45 Податкового кодексу України платник податків уважається обізнаним з усіма письмовими документами платника податків у разі направлення таких документів на податкову адресу платника поштовим відправленням із повідомленням про вручення.

У спірних правовідносинах контролюючим органом дотримана ця вимога закону, у той час як платник податків без достатніх поза розумним сумнівом пояснень та без існування вагомих причин не забезпечив створення умов для власної обізнаності із перебігом подій у зносинах із контролюючим органом, хоча не міг не усвідомлювати об`єктивної потреби у цьому.

Колегією суддів ураховуються висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 20.10.2020 у справі № 140/30/20, де зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Як убачається з матеріалів справи, подія порушення податкового законодавства виявлена контролюючим органом 06.04.2021, що зафіксовано відповідним Актом перевірки.

Акт був надісланий за правильною податковою адресою ТОВ "ЕЛІАС-АГРО", зазначеною у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Проте позивач Акт перевірки не отримав і такий був повернутий контролюючому органу установою поштового зв`язку із приміткою «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на ці обставини позивача слід визнати належно сповіщеним про подію складання контролюючим органом Акта перевірки, що унеможливлює порушення контролюючим органом у права позивача на подачу заперечень до Акта у порядку ст. 86 Податкового кодексу України.

Факту подання позивачем до контролюючого органу заперечень та додаткових документів під час судового розгляду не встановлено.

Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень позивача та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІАС-АГРО» залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 520/12595/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 02.02.2023 року