Справа № 400/3070/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 400/3070/22
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Цибульська Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по справі № 400/3070/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу від 30.05.2022 № 690; визнання незаконним та скасування наказу від 01.06.2022 № 410 о/с; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 690 від 30.05.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 410 о/с від 01.06.2022 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору реагування патрульної поліції Баштанського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області з поновленням спеціального звання майор поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.06.2022 до дати винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що накази про звільнення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дане положення Конституції України повністю узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до постанови судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, що фактично скасовує підстави звільнення ОСОБА_1 , які зазначені в наказах № 690 від 30 травня 2022 року та №410 - о/с від 01 .06.2022.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що висновками службового розслідування зафіксовано та доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Службове розслідування проведено відповідно до вимог чинного законодавства, вина позивача підтверджена, тому спірні накази прийнято правомірно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 25 серпня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідно до наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП Миколаївської області» №690 від 30 травня 2022 року, до ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію України», саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП;

- суд першої інстанції не дослідив, що оскаржувані накази приймались на підставі матеріалів службової перевірки, які проведені поверхнево, так як пояснення ОСОБА_1 про знаходження за кермом іншої особи не перевірялись взагалі, і особа на яку він вказав не була опитана під час проведення перевірки. Покази ж працівників теж підлягають сумніву, так як з урахуванням міри покарання за такий же проступок, інші працівники, які були з ОСОБА_1 , не були звільненні з органів Національної поліції, що свідчить про можливий тиск на них з боку керівництва, що призвело до надання неправдивих пояснень під час службової перевірки;

- усі сумніви, які виникли під час розгляду справи повинні трактуватись на користь особи яку притягують до відповідальності.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, у попередніх судових засіданнях підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, проте у зв`язку із тим , що у приміщенні суду вимкнули світло, була відсутня технічна можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника сектору реагування патрульної поліції Баштанського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області.

Позивач звільнений зі служби в поліції за відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію наказом ГУНП в Миколаївській області від №410 о/с, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного на позивача наказом ГУНП в Миколаївській області від 30.05.2022 № 690 о/с.

У висновку службового розслідування зазначено, що позивач у вечірній час 07.05.2022 разом з начальником СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_2 та молодшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 на цивільному автомобілі марки Тоуоta Land Cruser 4.7 (чорного кольору), д/з НОМЕР_1 рухався в бік міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 08.05.2022 о 04:00 на блокпосту при в`їзді до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області вказаний транспортний засіб під керуванням майора поліції ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів.

В ході перевірки було встановлено, що заступник начальника СРПІІ Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_1 , який керував вищевказаним транспортним засобом мав ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому на блокпост для встановлення обставин були викликані працівники полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції , якими майора поліції ОСОБА_1 було освідувано та відповідно до довідки з КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради від 08.05.2022 №713 встановлено, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Того ж дня о 06:10 працівником патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно заступника начальника СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_1 .

Як слідує з висновків службової перевірки заступник начальника СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_1 проявив нещирість та не визнав своєї вини. Також, ОСОБА_1 , зазначав, що він був поза службою, в одежі та без табельної вогнепальної зброї.

Опитаний з даного приводу ОСОБА_1 пояснив, що 07.05.2022 він перебував за місцем його проживання разом з капітаном поліції ОСОБА_2 та старшим сержантом поліції ОСОБА_3 , де вони відпочивали. Після чого приблизно о 18:00 до них прийшов його кум та вони вирішили всі разом поїхати на автомобілі марки Тоуоta Land Cruser 4.7 (чорного кольору), д/з НОМЕР_2 під керуванням кума Олега в м. Новий Буг, щоб заправити автомобіль бензином. Через деякий час вищевказаний автомобіль, яким керував кум зупинили на блокпосту перед містом Кривий Ріг. При цьому ОСОБА_4 вийшов з-за керма автомобіля та пішов у невідомому напрямку, куди саме він не бачив оскільки було темно. Автомобіль стояв на місці зупинки та він ( ОСОБА_1 ) пересів за кермо автомобіля, щоб забрати ключі від авто. Після чого підійшли патрульні поліцейські та звинуватили його в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому його відвезли до лікарняного закладу де провели тест на сп`яніння, результат якого показав наявність алкоголю в кількості 1 проміле (що він не заперечує, оскільки вжив 0,5 л. пива за кілька годин до зупинки автомобіля).

Капітан поліції ОСОБА_2 та старший сержант поліції ОСОБА_3 під час надання письмових пояснень заперечили наявність в автомобілі інших осіб, крім них самих та майора поліції ОСОБА_1 і вказали, що за кермом перебував саме майор поліції ОСОБА_1 . При цьому він керував вказаним автомобілем з моменту їх виїзду з м. Баштанка та до моменту зупинки біля блок посту на в`їзді в м. Кривий Ріг, де на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також вони зазначили, що разом алкогольні напої не вживали і не помітили того, що майор поліції ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Про намір перетину меж гарнізону в комендантський час нікому не доповідали.

Опитаний в ході проведення службового розслідування інспектор взводу №3 роти №1 батальйону №1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 пояснив, що о 04:04 в м. Кривий Ріг по вул. Миколаївське Шосе, 24 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Тоуоta Land Cruser 4.7, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на якого в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП серії ААД №231522, який виявився діючим працівником поліції ГУНП в Миколаївській області. При цьому протокол складався відносно останнього в зв`язку з тим, що саме він перебував за кермом та керував автомобілем Тоуоta Land Cruser 4.7 , номерний знак НОМЕР_2 зупиненим на блокпосту. При цьому він відмовився від перевірки на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Драгер та для встановлення стану алкогольного сп`яніння був доставлений до медичного закладу КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради. Під час складання адміністративного протоколу та протягом всього часу знаходження з ОСОБА_1 , останній не заперечував своєї провини, погоджувався зі складанням відносно нього адміністративного протоколу за порушення ст.130 КУпАП та поставив в протоколи свої підписи. Слід зазначити, що в салоні вищевказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 перебували капітан поліції ОСОБА_2 та сержант поліції ОСОБА_3 , які також не заперечували того факту, що саме ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував вищевказаним автомобілем.

До полку патрульної поліції в м. Кривий ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції було надано запит (вих.№ 502/43-2022 від 13.05.2022) щодо надання копії медичної довідки №713 від 08.05.2022, що засвідчує перебування майора поліції ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння .

До матеріалів службового розслідування долучено копію медичної довідки №713 від 08.05.2022 відповідно до якої майор поліції ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та відеозаписи з портативних нагрудних відео реєстраторів працівників УПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до яких встановлено, що перебуваючи в медичному закладі перевірка на вміст алкоголю в організмі майора поліції ОСОБА_1 дала позитивний результат, а саме 1,00 проміле (файл с1ір-7, проміжок часу 00:13:40 - 00:14:50).

Відповідно до відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП ГУНП необхідності дотримання автотранспортної дисципліни від 02.05.2022, відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП необхідності дотримання правил трудового розпорядку, необхідності дотримання належної поведінки в побуті, заборони вживання алкоголевмістних напоїв, наркотичних чи інших заборонених засобів від 02.05.2022 та відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП необхідності дотримання вимог ст.18 ЗУ Про Національну поліцію, ст.ст.1,2,3 ЗУ Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, наказу МВС України №1179 від 09.11.2016 Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських, наказу ГУНП №1030 від 28.08.2021 Про заходи, щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області від 02.05.2022 встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 з вищевказаними відомостями та зазначеними в них вимогами ознайомлені під особистий підпис.

Позивач, як співробітник ГУНП в Миколаївській області, залучений до виконання завдань щодо оборони м. Миколаєва, в зв`язку з чим, наказом керівництва ГУНП від 24.02.2022 № 87 Про видачу зброї, позивач отримав на постійне зберігання (до закінчення дії воєнного стану на території України) вогнепальну зброю, що підтверджується записом в Книзі видачі та прийняття озброєння Баштанського РВП №7 ДСК від 19.08.2021 та мав її при собі під час скоєння дисциплінарного проступку і яку здав лише після відсторонення його від посади 11.05.2022.

Відповідно до протоколу №15 відеоселекторної наради керівництва ГУНП в Миколаївській області від 24.04.2022 (вих. ВДЗ ГУНП №329/01/25-2022 від 24.04.2022), підпунктом 1 пункту 2 начальникам районних управлінь, відділів та відділень (секторів) поліції ГУНП заборонено самовільний виїзд за межі території обслуговування, без дозволу начальника ГУНП, якого майор поліції ОСОБА_1 від керівництва ГУНП не отримував.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який виразився :

- в порушенні вимог пунктів 1, 2, 6, частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки,

- вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва,

- вимог частини 1 статті 64 Закону України Про Національну поліцію, що виразилось в порушені присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки,

- частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, вимог п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування, проявив нещирість під час надання пояснень та надав письмові пояснення, які суперечать встановленим службовим розслідуванням обставинам,

- вимог частини 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, в частині невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

- пункту 3 наказу ГУНП № 262 від 22.02.2021 Про заходи щодо покращення автотранспортної діяльності, транспортної дисципліни в структурних підрозділах, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції ГУНП області (чинного на день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. І ст.130 КУпАП), яким передбачено, що працівників поліції, які керували автотранспортом у нетверезому стані, у ході чого допустили й інші порушення службової дисципліни, у випадку підтвердження таких фактів у ході проведення дисциплінарною комісією ретельного службового розслідування, безальтернативно звільняти зі служби поліції.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних осіб та аналізувався під кутом зору Правил етичної поведінки поліцейських , тому спірні накази є правомірними.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

Частиною першою статті 3 Закону №580-VIII унормовано, що в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону №580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу(ст.2 Дисциплінарного Статуту НПУ).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" , зобов`язує поліцейського:

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до вимог пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо обов`язку поліцейського під час несення служби неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України.

Законом України Про Національну поліцію та Правилами етичної поведінки поліцейських покладено на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їхніх працівників у очах громадськості. Вчинки, що дискредитують працівників поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час службових функцій та у повсякденному житті.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що підставою для його звільнення стало складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тому його вина недоведена, оскільки судом закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну та дисциплінарну відповідальність. З цього вбачається, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність це різні види відповідальності, які мають окремі склади правопорушення.

Так, постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривій Ріг від 25.05.2022 по справі № 216/1496/22 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП про притягнення позивача до відповідальності, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Провадження у справі закрито, в зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутній відеозапис з фіксацією порушення.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 6,7 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції , що в цій справі не вирішується питання правових наслідків за скоєне позивачем правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а надається оцінка правомірності/протиправності звільнення за наслідками службового розслідування за скоєння позивачем саме дисциплінарного проступку за порушення службової дисципліни, тому суд вважає, що правова оцінка, надана Центрально-Міським районним судом м. Кривий Ріг певному факту при розгляді справи про адміністративне правопорушення справи, не є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.

Додатково колегія суддів наголошує, що аргументи апелянта про те, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривій Ріг від 25.05.2022 по справі № 216/1496/22 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП про притягнення позивача до відповідальності, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, є слушними тільки в тій частині, що в діях позивача відсутній склад саме адміністративних правопорушень, однак не дисциплінарного проступку.

Тотожній підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 420/602/19 (К/9901/34019/19) 24 вересня 2020 року.

Варто зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

При розгляді цієї справи суд першої інстанції ґрунтовно надав оцінку доказам, які відповідач надав суду та на підставі яких відповідачем прийняті спірні накази.

Окрім того, проаналізувавши доводи сторін, колегія суддів акцентує, що підставою для звільнення ОСОБА_1 було не складання відносно нього адміністративного протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, як про це зазначив сам апелянт (а.с.2, т.), а за сукупність протиправних дій, що призвели до порушення службової дисципліни, а саме Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який виразився :

- в порушенні вимог п. 1, 2, 6, ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, в частині обов`язку поліцейського утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України, бути вірним Присязі поліцейського, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки,

- вимог п. 1, 2 ч .1 ст.18 Закону України Про Національну поліцію, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, професійного виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва,

- вимог ч. 1 ст. 64 Закону України Про Національну поліцію, що виразилось в порушені присяги: усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки,

- ч.5 ст.15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, вимог п.7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 в частині обов`язку поліцейського сприяти проведенню службового розслідування, проявив нещирість під час надання пояснень та надав письмові пояснення, які суперечать встановленим службовим розслідуванням обставинам,

- вимог ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, в частині невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

- пункту 3 наказу ГУНП №262 від 22.02.2021 Про заходи щодо покращення автотранспортної діяльності, транспортної дисципліни в структурних підрозділах, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції ГУНП області (чинного на день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. І ст.130 КУпАП), яким передбачено, що працівників поліції, які керували автотранспортом у нетверезому стані, у ході чого допустили й інші порушення службової дисципліни, у випадку підтвердження таких фактів у ході проведення дисциплінарною комісією ретельного службового розслідування, безальтернативно звільняти зі служби поліції.

Колегія суддів також враховує й те, що зазначені події відбулись під час дії комендантської години, що зумовлено введенням воєнного стану в Україні, а відповідно до протоколу № 15 відеоселекторної наради керівництва ГУНП в Миколаївській області від 24.04.2022 (вих. ВДЗ ГУНП №329/01/25-2022 від 24.04.2022), підпунктом 1 пункту 2 начальникам районних управлінь, відділів та відділень (секторів) поліції ГУНП заборонено самовільний виїзд за межі території обслуговування, без дозволу начальника ГУНП, якого майор поліції ОСОБА_1 від керівництва ГУНП не отримував (а.с.113, т.1).

До того ж факт заперечення майором поліції ОСОБА_1 в наданому ним письмовому поясненні, встановленого службовим розслідуванням, факту керування ним транспортним засобом в нетверезому стані та взагалі перебування в стані алкогольного сп`яніння, також вказує на порушення з боку останнього вимог пункту 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом МВС України від 07.1 1.2018 № 893, а саме на те, що він не сприяв проведенню службового розслідування, проявив нещирість під час надання пояснень та надав письмові пояснення.

Отже матеріалами справи підтверджено, що 07.05.2022 апелянт перебував в стані алкогольного сп`яніння , а саме копією медичної довідки № 713 від 08.05.2022 медичного закладу КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради, відповідно до якої майор поліції ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, перевірка на вміст алкоголю в організмі майора поліції ОСОБА_1 дала позитивний результат, а саме 1,00 проміле (файл с1ір-7, проміжок часу 00:13:40 - 00:14:50) (а.с.99,т.1).

При цьому апелянт контраргументів з приводу вищезазначеної довідки не навів.

Водночас, необхідно зауважити, що відповідно до відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП ГУНП необхідності дотримання автотранспортної дисципліни від 02.05.2022, відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП необхідності дотримання правил трудового розпорядку, необхідності дотримання належної поведінки в побуті, заборони вживання алкоголевмістних напоїв, наркотичних чи інших заборонених засобів від 02.05.2022 та відомості про доведення до особового складу Баштанського РВП необхідності дотримання вимог статті 18 Закона України «Про Національну поліцію», статей 1,2,3 Закона України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», наказу МВС України № 1179 від 09.11.2016 «Про затвердження правил етичної поведінки поліцейських», наказу ГУНП № 1030 від 28.08.2021 «Про заходи, щодо зміцнення службової дисципліни, попередження надзвичайних подій за участю поліцейських ГУНП в Миколаївській області» від 02.05.2022 судом встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 з вищевказаними відомостями та зазначеними в них вимогами ознайомлені під особисті підписи (а.с.122-124,т.1).

Колегія суддів констатує, що з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що надані суду докази свідчать, що під час подій які відбулися 07.05.2022 позивач перебував у нетверезому стані за кермом автомобіля. Зазначене вказує на високий рівень безвідповідальності та нехтування ним безпекою, як працівників поліції які перебували із ним так і випадкових цивільних осіб у випадку настання більш негативних наслідків у вигляді дорожньо-транспортної пригоди за сприянням перебування водія в нетверезому стані.

Пояснення позивача працівникам поліції, що за кермом був не він, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки в ході службового розслідування пояснення позивача були спростовані поясненнями ОСОБА_2 та сержанта поліції ОСОБА_3 , які разом з позивачем перебували в транспортному засобі та поясненням інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №1 ПП в м. Кривий Ріг УПИ в Дніпропетровській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , які підтвердили перебування за кермом саме позивача .

До того ж апелянт у своїх поясненнях до апеляційного суду спростував навені твердження (а.с.250, т.1).

Оцінюючи докази у цій справі , апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 звільнено не саме за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а через сукупність обставин, які призвели до вчинення ним дисциплінарного проступку а саме: перебування у стані алкогольного сп`яніння в період діючого на території України воєнного стану (до того ж маючи при собі табельну зброю), невиконання наказів керівництва щодо дотримання службової та транспортної дисципліни поліцейськими, прояв нещирості під час надання пояснень.

За таких обставин, апеляційний суд як і суд першої інстанції вважає, що склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних осіб та аналізувався під кутом зору Правил етичної поведінки поліцейських, тому спірні накази є правомірними, а позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що підставою для його звільнення було саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки відповідно до наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 30.05.20200 № 690, із посиланням на матеріали службового розслідування встановлені факти які свідчать про порушення майором поліції ОСОБА_1 службової дисципліни щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння з табельною вогнепальною зброєю під час дії воєнного стану на території України, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, покинувши межі гарнізону ГУ НП в Миколаївській області, ставлячи під загрозу життя капітана поліції ОСОБА_2 та старшого сержанта ОСОБА_3 , які перебували разом з ним та інших випадкових людей, що в свою чергу призвело до підриву авторитету органів внутрішніх справ, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції(а.с.133,137 об., т.1).

Отже, припущення апелянта щодо підстав його звільнення є хибними, оскільки звільнено його було через вчинення дисциплінарного проступку, а не через вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до загальних правил поведінки працівника органів внутрішніх справ "1.1. Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника".

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Також, апеляційний суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/17433/16, від 03 квітня 2019 року у справі №816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі №804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі №540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі №804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі №826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі №160/1750/19, від 25 червня 2020 року у справі №2240/2329/18.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив, що оскаржувані накази приймались на підставі матеріалів службової перевірки, які проведені поверхнево, так як пояснення ОСОБА_1 про знаходження за кермом іншої особи не перевірялись взагалі, і особа на яку він вказав не була опитана під час проведення перевірки є безпідставними, оскільки як зазначалось, це підтверджуються висновком службового розслідування від 30.05.2022, який в свою чергу, складений на підставі обставин, що підтверджуються показами свідків, відео з нагрудних камер поліцейських.

До того ж у суді першої інстанції ОСОБА_1 такими доводами не обґрунтовував позовні вимоги.

Щодо посилання апелянта на те, що з урахуванням міри покарання за такий же проступок, інші працівники, які були з ОСОБА_1 , не були звільненні з органів Національної поліції, колегія суддів зазначає про таке.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Водночас, ОСОБА_1 був за кермом авто та адміністративний протокол був складений саме відносно нього, а не інших працівників, які були з ОСОБА_1 в автомобілі під час подій 07.05.2022 .

Доводи позивача про відсутність достатніх та належних доказів порушення позивачем службової дисципліни є безпідставними, оскільки як вже зазначалось, це підтверджуються висновком службового розслідування від 30.05.2022, який в свою чергу, складений на підставі обставин, що підтверджуються показами свідків, відео з нагрудних камер поліцейських.

Щодо посилання апелянта як на протиправність проведення службового розслідування на пункт 5 статті 14 Дисциплінарного статуту, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 5 статті 14 Дисциплінарного статуту у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Дійсно, у такому випадку, питання притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності поставлене в залежність від надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до констатуючої частини наказу ГУНП в Одеській області від 09.05.2022 № 584 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії», « 09.05.2022 до керівництва ГУ НП в Миколаївській області надійшла доповідна записка т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Миколаївській області підполковника поліції ОСОБА_6 за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області».

З огляду на те, що першочерговою підставою для призначення службового розслідування слугувало повідомлення за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, висновується те, що в даному випадку застосованими є положення частини 4 статті 14 Дисциплінарного статуту, як підстави для відкриття службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2022 року по справі № 420/4977/20 (К/990/2329/22).

Доводи апелянта, що накладене на нього стягнення не відповідає ступеню вини і тяжкості проступку апеляційний суд відхиляє, оскільки дисциплінарна комісія відповідно до чинного законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє цьому органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення залежно від скоєного поліцейським дисциплінарного проступку та застосовувати до нього обране дисциплінарне стягнення. Комісія навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 по справі № 400/3070/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 01 лютого 2023 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.