Справа № 690/624/22
Суддя: Линдюк В. С.
Дата ухвалення: 2023-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 690/624/22
Провадження № 2-а/690/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, третя особа інспектор Звенигородського районного відділу поліції в Черкаській області Гаркавенко Андрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2022 року серії БАВ № 363606,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з адміністративним позовом за змістом якого просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.12.2022 року серії БАВ № 363606, винесену інспектором СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гаркавенком А.І., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, а провадження в справі закрити та вирішити питання про стягнення з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, формально за відсутності будь-яких доказів порушення ним вимог Правил дорожнього руху, як керування автомобілем, будучи непристебнутим ременем безпеки, так і не увімкнення сигналу аварійної сигналізації після зупинки на вимогу працівника поліції. Також вказано, що позивач 17.12.2022 року після оголошення сигналу «повітряної тривоги» рухався на своєму автомобілі до найближчого укриття, а на перехресті доріг в с. Юрківка Звенигородського району його жестом жезлу зупинив працівник поліції з мотивів перевищення допустимого швидкісного режиму та вимагав надати йому документи, однак після перевірки документів, оскільки доказів перевищення швидкості не було, працівник поліції повідомив позивачу, що відносно його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що керував автомобілем, будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також в зв`язку з не увімкненням сигналу аварійної сигналізації після зупинки на вимогу працівника поліції. На заперечення щодо фактичної відсутності даних порушень, а також необхідності убезпечитися в належному укритті, з огляду на сигнал «повітряної тривоги», працівник поліції не реагував та склав оскаржувану постанову.

Ухвалою від 30.12.2022 року відкрито провадження в даній справі та витребувано в Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області матеріали адміністративної справи, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області 10.01.2023 року отримано примірник позовної заяви та ухвалу від 30.12.2022 року, однак відзиву на позовну заяву, а також матеріали адміністративної справи, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 17.12.2022 року серії БАВ № 363606, до початку розгляду справи до суду не надано.

Положеннями ч. 3 ст. 162 КАС України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у розумінні ст. 268 КАС України, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від їх імені до суду не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи адміністративного позову, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 287, ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи органу Національної поліції про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено особою, відносно якої її винесено, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП та змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1988 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змінами та доповненнями), суд розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що за змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУПАП, шляхом накладення адміністративного стягнення, з врахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу розміром 510 (п`ятсот десять) грн., оскільки він 17.12.2022 року о 11 год. 25 хв. в с. Юрківка по вул. Юрківська у порушення вимог пп. в) п 2.3 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивного захисту, не будучи пристебнутим під час руху ременем безпеки, а також в порушення вимог пп. б) п. 9.9 Правил дорожнього руху не увімкнув сигнал аварійної сигналізації після зупинки працівниками поліції.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до абз. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до пп. в) п. 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) (далі Правила дорожнього руху) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, крім іншого, зобов`язаний під час руху на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними.

Диспозицією ст. 125 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до пп. б) п. 9.9 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, крім іншого, у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов з обґрунтуванням позиції щодо законності оскаржуваної постанови до суду не надав.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.04.2018 року в справі № 338/1/17, саме по собі описання в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, які надають право працівнику поліції зупиняти транспортний засіб. Серед таких підстав, крім іншого, порушення водієм Правил дорожнього руху, чи наявність достатніх підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, а також наявність у діях позивача 17.12.2022 року ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, суд враховує наступне.

Позивачем не заперечувався факт керування 17.12.2022 року о 11 год. 25 хв. автомобілем Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Юрківка Звенигородського району та зупинки його працівниками поліції, тож вказане не підлягає доказуванню згідно приписів ч. 1 ст. 78 КАС України.

Згідно інформації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 20.12.2022 року № 2620/02-21 відповідно до сигналів оперативних чергових Черкаської обласної військової адміністрації та Звенигородської районної військової адміністрації, на території Ватутінської міської територіальної громади 17.12.2022 року оголошувався сигнал «повітряної тривоги», крім іншого, о 11 год. 26 хв.

За змістом п. 7 оскаржуваної постанови доказом вчинення 17.12.2022 року ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, є відеозапис з бодікамери. Водночас представником відповідача ні відзиву на позовну заяву, ні витребуваних судом матеріалів адміністративної справи, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, не надано, як наслідок, не спростовано доводи позивача щодо безпідставної зупинки його транспортного засобу та відсутності в його діях складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, оскільки працівником поліції не надано суду доказів факту порушення ОСОБА_1 вимог пп. в) п. 2.3 Правил дорожнього руху, за відсутності інших вмотивованих підстав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», суд вважає, що зупинка керованого ним транспортного засобу, а також подальша вимога надання документів для перевірки, за відсутності підстав, передбачених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», є неправомірною.

Аналогічна позиція щодо неправомірності вимоги працівника поліції про пред`явлення водієм документів за відсутності належним чином задокументованого та доведеного належними і допустимими доказами факту порушення ним Правил дорожнього руху, висловлена в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року в справі № 686/11314/17.

З огляду на вказане, за відсутності доказів порушення ОСОБА_1 пп. в) п. 2.3, пп. б) п. 9.9 Правил дорожнього руху, суд вважає, що оскаржувана постанова є незаконною.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, крім іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, судом встановлено, що інспектором СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гаркавенком А.І. допущено порушення вимог ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію» та законодавства про адміністративні правопорушення щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи, а також вирішення її в точній відповідності із законом, а також, що мало наслідком винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, за відсутності події та складу даних адміністративних правопорушень, що має наслідком її скасування та закриття справи про дані адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 125, 251, 256, 280, 293, 294 КУпАП та ст.ст. 4, 9, 11, 77, 139, 159-163, 241-244, 246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 12.12.2022 року серії БАВ № 363606, винесену інспектором СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гаркавенко Андрієм Івановичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (, адреса місцезнаходження: вул. Смілянська, 57, м. Черкаси) за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 12.12.1997 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, адреса місцезнаходження: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області.

Суддя Линдюк В.С.