Справа № 440/17852/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р. Справа № 440/17852/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/17852/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), у якому просила суд:

- визнати протиправними дії щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54 % заробітної плати з 19.02.2020 в розмірі 59932,22 грн згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020;

- зобов`язати здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 % заробітної плати з 19.02.2020 року у розмірі 95447,61 грн згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем на виконання судового рішення у справі № 440/6557/20 здійснено перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, проте під час проведення перерахунку територіальний орган Пенсійного фонду зменшив відсотковий розмір зазначеної виплати з 86 % до 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивачка вважає, що при здійсненні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 19.02.2020 відповідачем порушено вимоги законодавства України, у зв`язку з чим неправомірно визначено відсоткове значення її щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020 в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що стаж роботи позивачки на посаді судді становить 22 роки 09 місяців 04 дні. З 19.02.2020 року відповідно до ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначено в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Заперечує щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи арбітром Полтавської облспоживспілки, оскільки статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено виключний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, а тому відсутні підстави для здійснення позивачці перерахунку у відсотковому значенні 56% від щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Позивачка правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 02.12.2010 №2762-VІ ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Полтавської області у зв`язку з поданням нею заяви про відставку (а.с. 9).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року, у справі №440/6557/20, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 24.07.2020 №4112-362/П-03/8-1600/20 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 №09-11/836/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 №09-11/836/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

На звернення позивачки від 03.06.2021 року листом від 01.07.2021 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №440/6557/20 їй здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 №09-11/836/2020 року з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року склав 59 932,22 грн (суддівська винагорода 110 985,60 грн. х 54%) (а.с. 18).

Не погодившись з вказаними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Полтавської області застосувати приписи ст. 142 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року, а не приписи Законів, які втратили чинність, відповідач діяв правомірно, а вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , дійшов висновків про необхідність врахувати період роботи позивачки арбітром Полтавської обласпоживспілки (8 місяців 1 день) до загального стажу її роботи на посаді судді, що дає право на перерахунок позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 % суддівської винагороди судді.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зазначає таке.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяли положення пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якого право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивачку розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За Законом від 07.07.2010 № 2453-VI, який втратив чинність, грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018).

Водночас, чинним Законом Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. ч. 3, 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

При призначенні довічного грошового утримання позивачці був застосований розмір 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, який з 18 лютого 2020 року з моменту проголошення Рішення КСУ № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року остаточно втратив чинність в частині регулювання питань щодо щомісячного грошового утримання.

Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та їх відсотковий розмір для нарахування щомісячного грошового утримання.

Так, діючим Законом № 1402-VIII встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина 4 статті 142).

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 по зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно з положеннями Закону № 2453-VI, підстав на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Крім того, визначення відсотку розміру довічного грошового утримання у відставці від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право суддя у відставці згідно з нормами Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений судді у відставці на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Щодо визначення правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки на підставі довідки Господарського суду Полтавської області з 19 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що стаж роботи позивачки на посаді судді становить 23 роки 05 місяців 4 дні.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 15.01.2016 року по справі № 554/13721/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили, встановлено, що стаж роботи позивачки становить 23 роки 5 місяців 4 дні, а отже вона набула право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 %, заробітної плати судді відповідно до п. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, та обставина, що позивачка має стаж роботи на посаді судді 23 роки 5 місяців 4 дні доказуванню не потребує.

Відтак, стаж роботи позивачки на посаді судді складає 23 роки 05 місяців 4 дні, що дає право на перерахунок їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року згідно з довідкою Господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020 в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*3 роки, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснюючи з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року, та необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги стосовно обрахування стажу роботи позивачки на підставі ст. 137 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, враховуючи обставини вказаної справи, застосуванню підлягають вимоги ст. 43 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" № 2862-ХІІ, які були чинні на момент призначення ОСОБА_1 довічного утримання.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 по справі № 440/17852/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова