Справа № 420/4475/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4475/21
У Х В А Л А

01 лютого 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі секретаря Сідлецької А.П., представника відповідача Елісашвілі О.М.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання про закриття провадження у частині вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про зобов`язання здійснити нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про :

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу упродовж з 31.03.2015 по 08.02.2018 в сумі 134 854,20 грн. без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів;

- зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу упродовж з 09.02.2018 по 29.01.2020 в сумі 297 763,44 грн. без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів.

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 134 854, 20 грн. за період з 31.03.2015 по 08.02.2018 року та за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 297 763,44 грн. за період з 09.02.2018 по 29.01.2020 року у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату компенсації за невикористану відпустку за період з 31 березня 2015 року по 30 січня 2020 року у зв`язку з порушенням термінів виплати компенсації за невикористану відпустку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.02.2018 року Одеським апеляційним судом у справі №815/2215/15 прийнято постанову якою визнано неправомірним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №764к від 30.03.2015р. про звільнення позивача з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30.03.2015р.

Поновлено позивача на посаді начальника другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області з 31.03.2015р.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 296119,2 гривень.

Надалі 04.03.2020 року Верховним судом по справі 815/2215/15 прийнято постанову, якою скасовані Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року та постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2018 року та визнано неправомірним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №764к від 30.03.2015р. про звільнення позивача з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30.03.2015р.

Поновлено позивача на посаді начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 31.03.2015 року.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 294 472, 75 гривень.

В наступному вказане рішення було виконано та він був поновлений на посаді, проте 01.06.2018 року Одеським апеляційним адміністративним судом у справі №815/2215/15 за його заявою про нововиявлені обставини було ухвалено рішення, яким встановлено, що згідно довідки прокуратури Одеської області від 19.04.2018 року за №18.62.18 вих його заробітна плата за січень загалом складає 13758,03грн., за лютий 2015 року -24307,12грн., з яких 6977,39грн. матеріальна допомога на оздоровлення та 6977,39грн., матеріальна допомога на вирішення соціально побутових потреб, які у відповідності до п.п.б п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженою Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року не враховується при обчисленні середнього заробітку. За таких обставин суд визнав, що його середній заробіток за час вимушеного прогулу склав 602грн.76 коп. за один робочий день. Таким чином суд апеляційної інстанції визнав, що стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 432781,68грн. без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів. Та суд постановив змінити абзац 6 резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року та стягнув з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 432781,68грн. без утримання податку та без врахування обов`язкових платежів.

Та хоча Верховний суд визнав помилковим висновок апеляційного суду щодо перегляду заяви за нововиявленими обставинами та скасував вказану постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2018 року, але з підстав того що вказані позивачем у заяві обставини не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Тому вважає, що за таких обставин є всі підстави вимагати від відповідача оплати в повному обсязі заробітної плати за час вимушеного прогулу , яку йому було виплачено лише частково, так як виходячи з Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2018 року відповідач повинен сплатити йому за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2015 року по 08.02.2018 року загальну суму 430 973.40грн. (602.76х715 (загальна тривалість вимушеного прогулу)).

24.01.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу упродовж з 31.03.2015 по 08.02.2018 в сумі 134 854,20 грн. без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 134 854, 20 грн. за період з 31.03.2015 по 08.02.2018 року.

Від позивача надійшли письмові заперечення в яких він просить відмовити у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що позивач в 2015 році звертався з позовом до Одеської обласної прокуратури про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (справа №815/2215/15) у якому просив скасувати Наказ Прокуратури Одеської області №764к від 30.03.2015р. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30.03.2015р.; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області з 31.03.2015р.; стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток, із застосуванням Закону України Про індексацію грошових доходів населення, п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, за час вимушеного прогулу з 31.03.2015р. по день поновлення на посаді начальника другого слідчого відділу прокуратури Одеської області; стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 150000грн.; зобов`язати Прокуратуру Одеської області надати ОСОБА_1 не відбуту частину відпустки у 2015р., тривалістю 59 календарних днів, з яких: за період з 27.07.2010р. по 23.07.2011р. 4 календарних дні, за період з 27.07.2011р. по 23.07.2012р. 45 календарних днів, за період з 27.07.2012р. по 23.07.2013р. 10 календарних днів, відповідно до вимог Закону України «Про відпустки», та КЗпП України, з виплатою грошової суми, що передбачена при наданні відпустки.

02.10.2017 року Одеським окружним адміністративним судом прийнята постанова, якою позов задоволений частково.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року.

Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №764к від 30.03.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30.03.2015р.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області з 31.03.2015р.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 296119,2 гривень.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав до Одеського апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року, в якому він просив задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018, змінивши у пункті резолютивної частини вказаної постанови розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30 березня 2015 року по 07 лютого 2018 року з 296119,20 грн. на суму 601 561,94 грн. з врахуванням податків і зборів. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що під час розгляду справи прокуратурою Одеської області було надано довідку вих. № 183 від 25 липня 2017 року згідно з якою його середньоденне грошове утримання за останні два місяці, що передували звільненню складало 411,85 грн., а середньомісячне - 9060,80 грн. Виходячи з цієї суми (середньоденного грошового утримання) судом було визначено розмір вимушеного прогулу за період з мого звільнення (30 березня 2015 року) - по день ухвалення рішення по справі (07 лютого 2018 року) у сумі 295 708,3 грн. 29 березня 2018 р. прокуратурою Одеської області на запит Одеського апеляційного адміністративного суду було надано довідку від 19.04.2018 за № 18.62.18 вих з відомостями про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати в лютому 2015 року в сумі 23307,12 грн., а в березні 2015 року-10206,20 грн. Заявник зазначав, що з вказаною довідкою він був ознайомлений у судовому засіданні, яке відбулось 25 квітня 2018 року. З цієї довідки вбачається, що його середньоденне грошове утримання за останні два місяці, що передували звільненню складало 837,83 грн. (33 513,32 грн. : 40 роб. дні (у лютому та березні 2015 р. по 20 днів кожний місяць окремо), а не 411, 85 грн. Розмір середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню є обставиною, що має істотне значення для справи, оскільки від неї залежить розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь. Раніше про ці обставини йому нічого відомо не було і відповідач про це йому відповідних розрахунків не надавав. Та що позивачу як працівнику, був відомий лише його оклад. Щодо розміру середньоденного заробітку, який визначається бухгалтерією роботодавця шляхом проведення відповідних розрахунків із використанням відповідних знань. Таким чином, на думку заявника, нововиявленою обставиною, якою обґрунтовується вимога про перегляд постанови суду у даній справі є дійсний розмір його середньоденного грошового утримання за останні два місяці, що передували звільненню (лютий - березень 2015 року). Датою відкриття цієї обставини є 25 квітня 2018 року. Існування цієї обставини підтверджується наступними доказами - довідка прокуратури Одеської області від 19.04.2018 за № 18.62.18 вих. Судом було визначено період вимушеного прогулу: з 30 березня 2015 року -по 07 лютого 2018 року. Таким чином, постанова Одеського апеляційного адімінстративного суду від 07 лютого 2018 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами лише в частині нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виклавши абзац 6 резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 432781,68 гривень без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів».

В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року - залишено без змін.

04.03.2020 року постановою Верховного суду по справі №815/2215/15 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2018 року по справі № 815/2215/15 - скасовано.

Ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ прокуратури Одеської області №764к від 30.03.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 30.03.2015р.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області з 31.03.2015 року.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.03.2015 р. по 07.02.2018 р. у загальному розмірі 294 472, 75 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Також ОСОБА_1 звертався з позовом до Прокуратури Одеської області (справа №815/2454/18), в якому просив стягнути з Прокуратури Одеської області компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період з 31 березня 2015 року по 30 березня 2018 року в розмірі 113117,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016р. у справі №815/2215/15 визнано протиправним та скасовано наказ в.о. прокурора Одеської області №764-к від 30.03.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з посади. За наслідками нового розгляду зазначеної справи постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.07.2017р. визнано неправомірним та скасовано наказ в.о. прокурора Одеської області №764-к від 30.03.2015р., поновлено позивача на посаді та стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2015р. по 02.10.2017р. у розмірі 258229,95 грн., яку було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 р. та, зокрема, стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2015р. по 02.10.2017р. у розмірі 296119,20 грн. Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 р. у справі №815/2215/15 набрала законної сили 07.02.2018 р. і підлягала негайному виконанню в частині виплати заробітної плати. Проте рішення відповідач в частині стягнення коштів виконав лише 30.03.2018р. З урахуванням наведеного, на думку позивача, наявні підстави для стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 31.03.2015 р. по 30.03.2018 р. в розмірі 113117,53 грн. відповідно з урахуванням приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року по справі 815/2454/18 визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Одеської області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 07.02.2018 р. по 30.03.2018 р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. у справі №815/2215/15.

Зобов`язано Прокуратуру Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 07.02.2018 р. по 30.03.2018 р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018р. у справі №815/2215/15, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р., , з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказано судове рішення сторонами не оскаржувалось та набрало чинності та не скасовано до цього часу.

Як вбачається з змісту позовних вимог та їх обґрунтування по справам №815/2215/15, 815/2454/18 та позовних вимог по справі 420/4475/21, то вони збігаються в частині вимог здійснити нарахування та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу упродовж з 31.03.2015 по 08.02.2018. та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі за період з 31.03.2015 по 08.02.2018 року, з зміною певних формулювань, але за змістом однакові, при цьому підставою для звернення до суду з позовом по справі №420/4475/21 позивач визначає отримання судом апеляційної інстанції в 2018р. нової довідки про розмір його середньої заробітної плати за два місяця до звільнення в 2015 році з іншим денним заробітком, тобто вже після прийняття апеляційною інстанцією постанови по справі 815/2215/15.

Надаючи оцінку клопотання відповідача про закриття провадження щодо частини позовних вимог та запереченню на нього позивача, суд розцінює вказані позовні вимоги як ревізію судових рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню, а по справі 815/2215/15 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу фактично виконано, оскільки такі вимоги є позицією відповідача внаслідок його незгоди з постановленими по справам рішеннями, тоді як з довідкою Прокуратури Одеської області від 25.07.2017р. №183 на підставі якої вирішувалась справа він був ознайомлений під час судового процесу та заперечень щодо її змісту під час розгляду справи не висловлював.

Враховуючи дані обставини суд доходить висновку, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.238, 243,248КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача задовольнити.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури щодо зобов`язання здійснити нарахування та виплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу упродовж з 31.03.2015 по 08.02.2018 в сумі 134 854,20 грн. без утримання податку та без урахування обов`язкових платежів та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 134 854, 20 грн. за період з 31.03.2015 по 08.02.2018 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.293-295КАС України.

Суддя Іванов Е.А.