Справа № 161/18303/22
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/51/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

за участі: представника позивача Кінах Я.В.

представника відповідача Пікалюка М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що в.о. начальника Волинської митниці Тішиним К.М. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6 311 103, 39 грн. (далі оскаржувана постанова). Згідно оскаржуваної постанови він, перебуваючи на посаді директора ТОВ МАКСОР ГРУП, за посередництвом гр. України ОСОБА_2 агента з митного оформлення ТОВ МІ-7 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто заявив у митних деклараціях з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 2 103 701,13 гривень неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару - меблі, неправдиві відомості про фактурну вартість товару, відправників та одержувачів товарів, необхідні для визначення митної вартості товару та надав з цією метою митному органу документи, що містять такі відомості. Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, під час митного оформлення товару, згідно електронних митних декларацій, жодних рішень про коригування митної вартості не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені і товар був випущений у вільний обіг. Вказує, що відправником/експортером товару була кіпрська компанія Acerius investments Limited. Документи, на підставі яких здійснювалося митне оформлення товарів меблі також було надано вищезазначеною компанією з Кіпру. Разом з тим, Волинською митницею не досліджено чи були взаємовідносини між позивачем та компанією Acerius investments Limited. Під час митного оформлення жодних зауважень з боку митних органів не було, не було і зауважень безпосередньо до автентичності документів. Під час процедури митного оформлення позивачем сплачено податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур. Додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилося. Враховуючи наведене, а також те, що оскаржувана постанова була отримана його представником у відповідь на адвокатський запит лише 23.12.2022 року, просить суд поновити йому строк на оскарження постанови Волинської митниці у справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року, визнати її протиправною та скасувати, провадження відносно нього за ст. 485 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі, з яких: сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

19.01.2023 року від відповідача Волинської митниці адресу суду надійшов відзив на вищевказану позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень з приводу заявлених вимог відповідач зазначає, що посадова особа Волинської митниці при розгляді справи про порушення митних правил № 0763/20500/22 та винесенні постанови від 30.11.2022 року діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством. Під час розгляду справи, відповідною посадовою особою в повній мірі було з`ясовано факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, винність особи в його вчиненні; обтяжуючих та пом`якшуючих обставин при відповідальності за вчинене правопорушення не встановлено. Щодо заявленої вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу зазначає, що представником позивача не у повному об`ємі надано ті послуги, які ним вказані у акті та договорі, а тому їх вартість є значно завищеною. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що постанова Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0763/20500/22від 30.11.2022 року за наслідками її винесення була отримана представником позивача у відповідь на адвокатський запит 23.12.2022 року.

З даним адміністративним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 28.12.2022 року, шляхом його подачі через канцелярію суду, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає за необхідне поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

З постанови Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року вбачається, що директора TзOB «Максор Груп» ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 6 311 103, 39 грн.

Також зі змісту вищевказаної постанови слідує наступне:

«У відповідності до інформації, яка міститься в АСМО Інспектор, ТОВ МАКСОР ГРУП придбало у кіпрської компанії ACERIUS INVESTMENTS LIMITED (Cyprus, Nicosia 1075, Chyptron 1) 37 партій товарів меблі згідно з інвойсами:№0505 від 29.10.2021, №0506 від 02.11.2021, №0508 від 04.11.2021, №0509 від 05.11.2021, №0397 від 08.11.2021, №0510 від 09.11.2021, №0512 вд 10.11.2021, №0514 від 12.11.2021, №0516 від 15.11.2021, №0517 від 16.11.2021, №0402 від 17.11.2021, №0519 від 18.11.2021, №0521 від 19.11.2021, №0522 від 19.11.2021, №0524 від 23.11.2021, № 0520 від 24.11.2021, №0527 від 25.11.2021, №0529 від 26.11.2021, №0530 від 29.11.2021, №0533 від 01.12.2021, №0531 від 01.12.2021, №0534 від 03.12.2021, №0535 від 03.12.2021, №0537 від 06.12.2021, №0539 від 07.12.2021, №0541 від 08.12.2021, №0540 від 08.12.2021, №0542 від 10.12.2021, №01517 від 13.12.2021, №0545 від 13.12.2021, №0546 від 14.12.2021, №0548 від 15.12.2021, №0550 від 16.12.2021, №0553 від 20.12.2021, №0555 від 21.12.2021, №0557 від 22.12.2021, №0561 від 24.12.2021, загальною фактурною вартістю 161 482,50 доларів США, загальною вагою брутто 89 093 кг.

Відповідно до інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби та АСМО Інспектор, зазначені товари були ввезені на митну територію України з Республіки Польща через пункт пропуску Ягодин - Дорохуськ (митний пост Ягодин Волинської митниці) 4 транспортними засобами.

В подальшому товари були випущені у вільний обіг за митними деклараціями, оформленими відділом митного оформлення №1 митного поста Луцьк Волинської митниці:

№UA205140/2021/082551 від 01.11.2021, №UA205140/2021/085472 від 05.11.2021, №UA205140/2021/088167 від 10.11.2021, №UA205140/2021/090244 від 13.11.2021, №UA205140/2021/093181 від 18.11.2021, №UA205140/2021/094567 від 19.11.2021, №UA205140/2021/096533 від 23.11.2021, №UA205140/2021/098225 від 26.11.2021, №UA205140/2021/099433 від 29.11.2021, №UA205140/2021/102694 від 03.12.2021, №UA205140/2021/103640 від 06.12.2021, №UA205140/2021/105235 від 08.12.2021, №UA205140/2021/106269 від 09.12.2021, №UA205140/2021/108494 від 13.12.2021, №UA205140/2021/110216 від 15.12.2021, №UA205140/2021/111835 від 17.12.2021, №UA205140/2021/113930 від 21.12.2021, №UA205140/2021/115402 від 23.12.2021,№UA205140/2021/084183 від 03.11.2021, №UA205140/2021/086922 від 08.11.2021, №UA205140/2021/089288 від 11.11.2021, №UA205140/2021/091421 від 16.11.2021, №UA205140/2021/093481 від 18.11.2021, №UA205140/2021/095580 від 22.11.2021, №UA205140/2021/096648 від 24.11.2021, №UA205140/2021/099022 від 27.11.2021, №UA205140/2021/101413 від 01.12.2021, №UA205140/2021/103214 від 03.12.2021, №UA205140/2021/103889 від 06.12.2021, №UA205140/2021/105939 від 08.12.2021, №UA205140/2021/107640 від 10.12.2021, №UA205140/2021/109106 від 14.12.2021, №UA205140/2021/110522 від 16.12.2021, №UA205140/2021/112153 від 18.12.2021, №UA205140/2021/114886 від 22.12.2021, №UA205140/2021/116530 від 27.12.2021.

В усіх випадках одержувачем виступало ТОВ МАКСОР ГРУП. Усі вищевказані митні декларації подав до митного оформлення ОСОБА_2 , агент з митного оформлення ТОВ МІ-7. При загальній митній вартості товарів за вказаними МД у 7 743952,98 гривень загальна сума митних платежів за вказаними МД становить 1 571 626,85 гривень.

Разом із тим, 16.08.2022 на адресу Волинської митниці надійшов лист Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби України №26/26-04/7.3/1203 від 12.08.2022 про відповідь митних органів Республіки Польща на запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при переміщенні через митний кордон України партій товарів меблі на адресу ТОВ МАКСОР ГРУП.

До своєї відповіді митні органи Республіки Польща долучили службові копії експортних декларацій, на підставі яких здійснювалося переміщення вказаних товарів з митної території ЄС в Україну:

21PL301010Е1228222, 21PL301010Е1239414, 21PL301010Е1249610,21PL301010Е1256945, 21PL301010Е1256854, 21PL301010Е1261923, 21PL301010Е1263906, 21PL301010Е1267805, 21PL301010Е1267813, 21PL301010Е1277473, 21PL301010Е1283860,21PL301010Е1289402, 21PL301010Е1301626, 21PL301010Е1301203, 21PL301010Е1302490, 21PL301010Е1309194, 21PL301010Е1318633, 21PL301010Е1318617, 21PL301010Е1318625,21PL301010Е1316741, 21PL301010Е1328036, 21PL301010Е1335171, 21PL301010Е1340034,21PL301010Е1346371, 21PL301010Е1346347, 21PL301010Е1357499, 21PL301010Е1356494, 21PL301010Е1370151, 21PL301010Е1370178, 21PL301010Е1382728, 21PL301010Е1380986,21PL301010Е1390311, 21PL301010Е1390354, 21PL301010Е1392578, 21PL301010Е1400569,21PL301010Е1404260, 21PL301010Е1410997, 21PL301010Е1417930, 21PL301010Е1417948, 21PL301010Е1419899, 21PL301010Е1420357, 21PL301010Е1420448, 21PL301010Е1424015, 21PL301010Е1436054, 21PL301010Е1435836, 21PL301010Е1436758, 21PL301010Е1452034,21PL301010Е1452018, 21PL301010Е1457666, 21PL301010Е1462743, 21PL301010Е1470618.

У вказаних експортних деклараціях відправником заявлено польські компанії: REJS SPOLKA Z O.O., ALFA-EURO LUX M.POPLAWSKSKI, H. OSTAN, DACHY KALBARCZYK FIRMA USЈUGOWO-HAN, MEBLOLUX BARYGA SPУЈKA JAWNA, ADMAR TRADE SP. Z O.O., PAJO TRADE Sp. z o.o., LK-TRANS Sp. z o.o., MTM M. SALAGA, S. SALAGA SP.J., VLAD TRADE SP. Z O.O., отримувачамии - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Загальна сумарна вартість товарів брутто за вказаними експортними деклараціями становить 119 254 кг, загальна сумарна вартість складає 2 413 141,17 польських злотих.

Таким чином, в результаті порівняння відомостей про товари меблі встановлено розбіжності щодо відправників, отримувачів, загальної ваги брутто та загальної фактурної вартості, заявленої митним органам Республіки Польща при ввезені і заявленої митним органам України при їх ввезенні.

Згідно з розрахунком управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Волинської митниці, з урахуванням відомостей, наданих митними органами Республіки Польща про вартість даних товарів, загальна сума митних платежів, що підлягала б сплаті за ці товари, складає 3 675 327, 98 гривень, що на 2 103 701, 13 гривень більше, ніж було заявлено митним органам України.

Відповідно до інформації, наявної в ІТС Податковий блок встановлено, що на час здійснення вищевказаних зовнішньоекономічних операцій керівником ТОВ МАКСОР ГРУП, на адресу якого прямували дані товари, був ОСОБА_1 .

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, тобто заявив у вищевказаних митних деклараціях з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 2 103 701, 13 гривень неправдиві відомості про вагу, відправників та одержувачів товарів, неправдиві відомості про фіктурну вартість товарів, необхідних для визначення їх митної вартості, та надав з цією метою митному органу документи, що містять такі відомості».

Статтею 475 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 ст. 69 МК України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ч. 6 ст. 69 МК України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

У відповідності до ч. 7 ст. 69 МК України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Так, ст. 485 МК України передбачено адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Об`єктивна сторона правопорушення, за яким позивача визнано винним, полягає у заявлені в митній декларації неправдивих відомостей, з метою зменшення розміру митних платежів, які підлягають сплаті.

Так, у постановах від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 року у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 року у справі № 553/1435/17, від 06.11.2020 року у справі № 159/1754/17 в аналогічних справах Верховний Суд зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 cт. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Разом з тим, стороною відповідача не було надано жодних доказів того, що ТзОВ «Максор Груп» мав намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації.

Під час митного оформлення товарів, згідно електронних митних декларацій, жодних рішень про корегування митної вартості не приймалось, будь-яких зауважень від митних органів не надходило, всі митні процедури були завершені і товар був випущений у вільний обіг. При цьому, митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.

Варто наголосити, що митна декларація пройшла митне оформлення, з боку митних органів зауважень щодо її оформлення чи відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, не було. Жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву щодо їх достовірності, будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта не виявлено.

Крім того, при розмитненні товару позивач керувався наданими компанією «Acerius investments Limited» документами, щодо форми та змісту якого жодних зауважень з боку митних органів не було, як і не було зауважень безпосередньо до автентичності такого документу.

Отже, притягуючи до відповідальності, відповідно до ст. 485 МК України, директора ТзОВ «Максор Груп» Болдирєва В.В., його вина під час винесення постанови Волинською митницею не доведена.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є. в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Як встановлено судом, 01.04.2022 року між ОСОБА_1 , як клієнтом, та АО «Дженерал Лігал Груп», в особі керуючого адвоката Кінах Я.В., було укладено Договір про надання правової допомоги № 01-04/01, відповідно до якого об`єднання взяло на себе зобов`язання з приводу надання професійної правничої допомоги.

Згідно Додаткової угоди № 6 (замовлення) від 23.12.2022 року до вищевказаного Договору, така правова допомога надається з приводу оскарження постанови Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року.

Як вбачається із акту виконаних робіт (надання послуг) № 6 від 29.12.2022 року, послуги, які були надані АО «Дженерал Лігал Груп» на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 01-04/01 від 01.04.2022 року та Додаткової угоди № 6 (замовлення) від 23.12.2022 року до нього, складаються із консультації (2 год. вартість 2000 грн.), оформлення позовної заяви (3 год. 3000 грн.) та юридичного супроводу в суді першої інстанції (незалежно від обсягу вартість 5000 грн.).

Факт сплати позивачем ОСОБА_1 на користь АО «Дженерал Лігал Груп» суми коштів в розмірі 10000 грн. підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 29-12/01 від 29.12.2022 року.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при її розгляді, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є частково обґрунтованими.

Суд вважає такими, що у повній мірі відповідають принципам розумності та справедливості витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 286 КАС України, ст.485 МК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року.

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинської митниці по справі про порушення митних правил № 0763/20500/22 від 30.11.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 МК України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 485 МК України закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 03 лютого 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук