Справа № 200/14763/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Справа№200/14763/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

01 листопада 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Луганській області), надісланий через підсистему ЄСІТC «Електронний суд» 01 листопада 2021 року, в якому позивач просила:

1. визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 21 вересня 2021 року № 38 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до загального та страхового стажу всі періоди трудової діяльності ОСОБА_1 , зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;

3. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в пільговий стаж за Списком № 2 періоди роботи з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року та з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року згідно з довідками приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 18 серпня 2021 року №№ 03.03.01-1016, 03.03.01-1017;

4. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву № 8761 від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

08 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі; вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

08 грудня 2021 року суд постановив ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження; продовжив строк підготовчого провадження, на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 173 КАС; призначив підготовче засідання; повторно витребував у відповідача докази.

04 липня 2022 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У зв`язку з відсутністю можливості проводити судове засідання за участю сторін (їх представників) через існування загрози життю та здоров`ю учасників справи та працівників суду внаслідок триваючої широкомасштабної військової агресії російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану», суд запропонувати сторонам у разі відсутності заперечень подати заяви про розгляд заяви без їх участі (без участі їх представників) в письмовому провадженні.

Позивач у позовній заяві зазначила, що просить розглядати справу без її участі та без участі її представника.

Від відповідачів заяви про можливість розгляду справи без участі їх представника в письмовому провадженні до суду не надходили.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Через існування загрози життю та здоров`ю учасників справи та працівників суду проводити судові засіданні в приміщенні суду за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2, наразі неможливо.

В період дії воєнного стану тимчасово Донецький окружний адміністративний суд відновив проведення судових засідань в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

У зв`язку з цим 06 грудня 2022 року суд постановив ухвалу, якою призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 23 грудня 2022 року об 11 годині 30 хвилин в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4.

Про дату, час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені в порядку, визначеному КАС.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили.

Від відповідача 2 ГУ ПФУ в Луганській області надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

За цих обставин на підставі ч. 9 ст. 205 КАС справа розглянута в письмовому провадженні за наявними в ній матеріалами.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, 13 вересня 2021 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

21 вересня 2021 року ГУ ПФУ в Луганській області прийняло рішення № 38, яким відмовило в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 54 роки та відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з того, що на день звернення за призначенням пенсії позивач досягла 52 років, мала страховий стаж 22 роки 05 місяців 01 день (стаж враховано по 30 червня 2021 року) та пільговий стаж за Списком № 2 10 років 07 місяців 07 днів.

При цьому пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу період з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року у зв`язку з несвоєчасним проведенням атестації робочих місць за умовами праці.

Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач доводила, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення КСУ № 1-р/2020).

Вказувала на те, що на час звернення за призначенням пенсії Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України), однак пенсійний орган протиправно збільшив віковий ценз для призначення пенсії на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 до 54 років.

Позивач стверджувала, що згідно із записами в трудовій книжці, на день звернення за призначенням пенсії її страховий стаж становив 27 років 10 місяців 07 днів, пільговий стаж за Списком № 2 16 років 07 місяців 20 днів, тобто вона набула право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020.

Просила задовольнити позов.

Відповідач 1 ГУ ПФУ в Донецькій області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 доводив правомірність рішення про відмову в призначенні пенсії, а також те, що у спірних правовідносинах він діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач 1 зазначив, що 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

На підставі п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі Порядок № 22-1) для розгляду заяви ОСОБА_1 був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Луганській області.

Відповідач 1 стверджував, що на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 за наданими документами складав 22 роки 05 місяців 01 день, пільговий стаж за Списком № 2 10 років 07 місяців 07 днів.

До пільгового стажу не зарахований період з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року, оскільки атестація робочих місць за умовами праці проведена несвоєчасно.

Відповідач 1 доводив, що ОСОБА_1 не має загального страхового стажу 24 роки, як це передбачено абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, та не досягла пенсійного віку 54 роки, а тому вона не набула право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як наслідок, ГУ ПФУ в Луганській області рішенням від 21 вересня 2021 року правомірно відмовило в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Відповідач 1 покликався на п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року, та зазначав, що з набранням чинності Законом № 2148 питання, пов`язані з призначенням пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2, регулюються Законом № 1058, а тому посилання позивача на Закон № 1788 є помилковим.

Просив відмовити в позові.

Відповідач 2 ГУ ПФУ в Луганській області позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач 2 доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач 2 зазначив, що 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 розгляд цієї заяви за принципом екстериторіальності здійснив структурний підрозділ ГУ ПФУ в Луганській області.

В обґрунтування правомірності прийнятого рішення відповідач 2 наводив норми ст. ст. 24, 114 Закону № 1058, п. 3 Порядку застосування Списків №№ 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731, (далі Порядок № 383), п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідач 2 стверджував, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, а також даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено, що загальний страховий стаж позивача складає 22 роки 05 місяців 01 день, пільговий стаж за Списком № 2 10 років 07 місяців 07 днів.

До загального стажу ОСОБА_1 зараховані періоди:

з 01 вересня 1984 року по 27 лютого 1988 року навчання в Жданівському індустріальному технікумі;

з 11 квітня 1988 року по 01 листопада 1988 року токар Таганрозького судноремонтного заводу;

з 05 грудня 1988 року по 31 січня 2001 року лебідчик, вогнетривник Жданівського металургійного комбінату «Азовсталь»;

з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року вогнетривник Жданівського металургійного комбінату «Азовсталь»;

з 01 березня 2007 року по 15 березня 2007 року вогнетривник Жданівського металургійного комбінату «Азовсталь»;

з 03 травня 2006 року по 30 червня 2021 року прибиральниця в комунальному закладі Маріупольська загальноосвітня школа № 15.

Водночас до загального страхового стажу не зараховані періоди:

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2001 року, оскільки в Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості про нарахування заробітної плати в ці періоди;

з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2007 року у зв`язку з відсутністю в Індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

До пільгового стажу за Списком № 2 згідно з довідкою від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1016 зарахований період з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року. Згідно з довідкою від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1017 до пільгового стажу за Списком № 2 зараховані періоди з 06 грудня 1990 року по 06 червня 1999 року та з 28 листопада 2000 року по 31 грудня 2000 року.

До пільгового стажу не зараховані періоди:

з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року, оскільки підприємство несвоєчасно провело атестацію робочого місця, а саме перша атестація проведена 07 червня 1994 року, наступна мала бути не пізніше ніж через 5 років, а фактично проведена 28 листопада 2000 року;

з 01 січня 2000 року по 25 лютого 2007 року, оскільки в Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про спеціальний стаж, підприємство не підтвердило документами періоди знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до 3 років.

Як наслідок, 21 вересня 2021 року ГУ ПФУ в Луганській області прийняло рішення № 38, яким відмовило в призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку із недосягненням заявницею пенсійного віку 54 роки, що передбачений ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, та відсутністю у неї необхідного страхового стажу.

Також відповідач 2 заперечував проти застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права, обґрунтовуючи це тим, що призначення пенсії належить до повноважень Пенсійного фонду України та його територіальних органів.

Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 31 липня 2007 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

13 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Як свідчить розписка-повідомлення, разом з заявою від 13 вересня 2021 року, яка зареєстрована за № 8761, позивач надала: паспорт; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; диплом серії НОМЕР_4 ; довідку про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення (форма ОК-5); довідку про зміну назви організації; накази про атестацію робочих місць за умовами праці №№ 118, 427, 315, 300; довідки, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, від 18 серпня 2021 року №№ 03.03.01-1016, 03.03.01-1017; заяву про спосіб виплати пенсії; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 ; трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Також в матеріалах пенсійної справи наявні свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 19 серпня 2021 року № 02.03-3280, які не відображені в розписці-повідомленні.

В розписці-повідомленні позивач вказала, що наполягає на прийнятті документів для призначення пенсії та прийнятті відвідного рішення.

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.

На підставі п. 4.2 Порядку № 22-1 розгляд заяви ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності здійснив структурний підрозділ ГУ ПФУ в Луганській області.

21 вересня 2021 року за наслідками розгляду заяви позивача та поданих нею документів ГУ ПФУ в Луганській області прийняло рішення № 38 «Про відмову в призначенні пенсії».

Відмовляючи в призначенні пенсії, пенсійний орган покликався на норми ч. 2 ст. 24, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, п. 3 Порядку № 383, п. 20 Порядку № 637.

ГУ ПФУ в Луганській області вказувало на те, що згідно з наданими документами та даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає 22 роки 05 місяців 01, в тому числі пільговий стаж за Списком № 2 10 років 07 місяців 07 днів.

Період роботи з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки несвоєчасно проведена атестація робочих місць.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, пенсійний орган вирішив відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 114 Закону № 1058.

За висновком пенсійного органу, позивач набуде право на призначення пенсії згідно зі ст. 114 Закону № 1058 з 11 березня 2023 року за умови наявності загального стажу роботи від 24 років.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 04 жовтня 2021 року № 0500-1502-8/80405 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що за результатами розгляду заяви від 13 вересня 2021 року та поданих документів встановлено, що вік для виходу на пенсію, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, становить 54 роки, вік заявниці на дату звернення за призначенням пенсії повних 52 роки.

Необхідний страховий стаж, визначений абз. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, повинен складати не менше 24 років; страховий стаж заявниці на дату звернення становив 22 роки 05 місяців 01 день (стаж враховано по 30 червня 2021 року).

Пільговий стаж за Списком № 2 складає 10 років 07 місяців 07 днів.

Рішенням від 21 вересня 2021 року № 38 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 54 роки та відсутністю необхідних 24 років страхового стажу.

З приводу періодів роботи, на зарахування яких до страхового та до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, претендує позивач, суд встановив такі обставини.

Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 свідчать про таке:

Запис 1 11 вересня 1986 року на підставі наказу від 10 вересня 1986 року № 149 ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Жданівського металургійного комбінату «Азовсталь» на період проходження виробничої практики в експериментальний механічний цех токарем 2 розряду.

Запис 2 31 грудня 1986 року на підставі наказу від 04 січня 1987 року № 36 звільнена у зв`язку із закінченням виробничої практики.

Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), пенсійний орган зарахував період з 11 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року до страхового стажу у складі періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 27 лютого 1988 року.

Запис 3 01 вересня 1984 року на підставі наказу від 23 серпня 1984 року № 229 позивач зарахована до складу учнів денного відділення Жданівського індустріального технікуму.

Запис 4 29 лютого 1988 року на підставі наказу від 29 лютого 1988 року № 2-32 відрахована у зв`язку із завершенням навчання.

Як свідчить розрахунок стажу, пенсійний орган зарахував період з 01 вересня 1984 року по 27 лютого 1988 року 03 роки 05 місяців 27 днів до страхового стажу.

Запис 5 11 квітня 1988 року на підставі наказу від 07 квітня 1988 року № 32 позивач була прийнята на роботу до Таганрозького судноремонтного заводу токарем 2 розряду в механічний цех за розподілом після закінчення Жданівського індустріального технікуму.

Запис 6 01 листопада 1988 року на підставі наказу від 01 листопада 1988 року № 138 звільнена за ст. 38 Кодексу законів про працю за власним бажанням у зв`язку з виїздом з міста.

Як свідчить розрахунок стажу, пенсійний орган зарахував період з 11 квітня 1988 року по 01 листопада 1988 року 00 років 06 місяців 21 день до страхового стажу.

Запис 7 05 грудня 1988 року на підставі наказу від 01 грудня 1983 року № 47 позивач прийнята на роботу до Жданівського металургійного комбінату «Азовсталь» в цех ремонту металургійних печей лебідчиком 2 розряду.

Запис 8 06 грудня 1990 року на підставі наказу від 06 грудня 1990 року № 43 переведена в цех ремонту металургійних печей вогнетривником на гарячих роботах 2 розряду.

Державний металургійний комбінат «Азовсталь» реорганізований 15 січня 1993 року в орендне підприємство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (наказ генерального директора комбінату від 04 лютого 1993 року № 26).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 робоче місце атестовано за умовами праці (наказ генерального директора комбінату від 07 червня 1994 року № 118).

Орендне підприємство «Металургійний комбінат «Азовсталь» перетворено у відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (наказ директора відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 01 жовтня 1996 року № 250).

Запис 9 25 лютого 2007 року на підставі наказу від 23 лютого 2007 року № 275 звільнена за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1016, яка видана приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», ОСОБА_1 працювала повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» і за період з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року (весь період за Списком № 2) виконувала роботи в цеху з ремонту металургійних печей (виробництво сталі) за професією «робітники та бригади по переміщенню сировини, напівфабрикатів і готової продукції у процесі виробництва (лебідчик)», що передбачена Списком № 2, розділ ІV, підрозділ 2а, постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, ст. 100 Закону № 1788.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1017, яка видана приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», ОСОБА_1 працювала повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» і за період з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року (весь період за Списком № 2) виконувала роботи в цеху з ремонту металургійних печей (виробництво сталі) за професією посадою вогнетривник, що передбачена Списком № 2, розділ ІІІ, підрозділ 2а, позиція 3.2а, постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Професія атестована згідно з наказами від 07 червня 1994 року № 118, перерва в атестації, від 28 листопада 2000 року № 427, від 28 вересня 2001 року № 315, від 18 вересня 2006 року № 300.

Умови праці та характер виконуваної роботи не змінювалися з моменту пуску цеху.

Довідки видані на підставі шатних розкладів, технології виробництва, особистої картки.

Щодо атестації робочих місць за умовами праці суд встановив такі обставини.

Наказом генерального директора відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 07 червня 1994 року № 118 «Про результати атестації робочих місць» затверджений Перелік професій і посад працівників комбінату «Азовсталь», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестатами робочих міць, до якого, серед іншого, включені професії:

[…]

Цех ремонту металургійних печей:

[…]

15416 вогнетривник, зайнятий на гарячих роботах за Списком № 1

15416 вогнетривник за Списком № 2

[…]

13361 лебідчик за Списком № 2

[…].

Належні та допустимі докази проведення атестації робочих місць за умовами праці у відкритому акціонерному товаристві «Металургійний комбінат «Азовсталь» в період з 08 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року суду не надані.

Наказом генерального директора відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 28 листопада 2000 року № 427 «Про результати атестації робочих міць в цехах електросталеплавильному, ремонту металургійних печей, конверторному, ПЕВС, теплосиловому, енергоремонтному, газовому, механічному № 1, ковальсько-пресовому, ремонтно-механічному № 2, котельно-механічному, доменному, експериментально-механічному, сортового скла» затверджений Перелік посад і професій працівників цехів електросталеплавильного, ремонту металургійних печей, конверторного, ПЕВС, теплосилового, енергоремонтного, газового, механічного № 1, ковальсько-пресового, ремонтно-механічного № 2, котельно-механічного, доменного, експериментально-механічного, сортового скла, яким за підсумками атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, до якого, серед іншого, включені професії:

[…]

Цех ремонту металургійних печей:

[…]

15416 вогнетривник, зайнятий на гарячих роботах за Списком № 1

15416 вогнетривник за Списком № 2

[…]

13361 лебідчик за Списком № 2

[…].

Наказом генерального директора відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 28 вересня 2001 року № 315тр «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» затверджений Перелік професій і посад працівників комбінату «Азовсталь», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за підсумками атестації робочих місць, до якого, серед іншого, включені професії:

[…]

Цех ремонту металургійних печей:

[…]

15416 вогнетривник, зайнятий на гарячих роботах (3-5 розрядів) за Списком № 1

15416 вогнетривник 2 розряду за Списком № 2

[…]

13361 лебідчик за Списком № 2

[…].

Наказом генерального директора відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 18 вересня 2001 року № 300 «Про підсумки атестації робочих місць у ВАТ «МК «Азовсталь» в 2005-2006 роках» затверджений Перелік професій і посад працівників ВАТ «МК «Азовсталь», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за підсумками атестації робочих місць, до якого, серед іншого, включені професії:

[…]

Цех ремонту металургійних печей:

[…]

15416 вогнетривник, зайнятий на гарячих роботах за Списком № 1

[…]

15416 вогнетривник за Списком № 2

13361 лебідчик за Списком № 2

[…].

Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) містять інформацію про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначку про сплату страхових внесків, починаючи з 1999 року, зокрема за період роботи позивачки у відкритому акціонерному товаристві «Металургійний комбінат «Азовсталь» - за 12 місяців 1999 року, за 12 місяців 2000 року, за січень 2001 року.

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про суму заробітку для обчислення пенсії та позначки про сплату страхових внесків за лютий-грудень 2001 року (відомості про кількість днів трудових відносин за цей період відсутні); за 12 місяців 2002 року.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначку про сплату страхових внесків за 2003-2006 роки.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу наявна інформація про кількість днів трудових відносин за січень-лютий 2007 року, про суму заробітку для обчислення пенсії за березень 2007 року; відомості про сплату страхових внесків за січень-грудень 2007 року в системі персоніфікованого обліку відсутні.

Крім того, Індивідуальні відомості про застраховану особу містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 за 12 місяців 1999 року, за 12 місяців 2000 року за кодом підстави обліку спеціального стажу «ЗП3013А1», за 01 місяць 25 днів 2001 року за кодом підстави обліку спеціального стажу «ЗП3013Б1».

Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства

код підстави «ЗП3013А1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць;

код підстави «ЗП3013Б1» з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Також Індивідуальні відомості про застраховану особу місять інформацію про облік стажу ОСОБА_1 за 11 місяців 21 день 2001 року, за 12 місяців 2002 року, за 01 місяць 25 днів 2004 року за кодом підстави «ЗП3056Ж1», за 00 місяців 09 днів 2001 року за кодом підстави «ЗП3056Е1», за 10 місяців 04 днів 2004 року за кодом підстави «ЗП3056Ж2».

Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям працівників відповідно до законодавства

код підстави «ЗП3056Ж1» з 05 листопада 1991 року проставляється за час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення кожною дитиною 3-річного віку;

код підстави «ЗП3056Е1» з 05 листопада 1991 року проставляється у випадках тимчасової непрацездатності, що почалася в період роботи;

код підстави «ЗП3056Ж2» з 01 січня 2004 року проставляється за час перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 01 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Як свідчить розрахунок стажу, пенсійний орган зарахував періоди:

з 05 грудня 1988 року по 31 грудня 1991 року 03 роки 00 місяців 27 днів до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 2;

з 01 січня 1992 року по 06 червня 1999 року 07 років 05 місяців 06 днів до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 2;

з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року 01 рік 05 місяців 21 день до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований;

з 28 листопада 2000 року по 31 грудня 2000 року 00 років 01 місяць 04 дні до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 2;

з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року 00 років 01 місяць 00 днів до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований;

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року не зарахований ні до страхового, ні до пільгового стажу;

з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року 01 рік 00 місяців 00 днів до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований;

з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року не зарахований ні до страхового, ні до пільгового стажу;

з 01 березня 2007 року по 15 березня 2007 року 00 років 00 місяців 15 днів до страхового стажу.

Запис 10 03 травня 2016 року на підставі наказу від 18 квітня 2016 року № 72/1к позивач прийнята на роботу до комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 Маріупольської міської ради Донецької області» на посаду прибиральниці школи.

Запис 11 листопад 2018 року працює в ЗОШ № 15 прибиральницею школи.

Після листопада 2018 року будь-яких інших записів, зокрема про переведення, звільнення тощо, трудова книжка ОСОБА_1 не містить.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу наявна інформація про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначка про сплату страхових внесків за травень-грудень 2016 року, за 12 місяців 2017 року, за 12 місяців 2018 року, за 12 місяців 2019 року, за 12 місяців 2020 року, за січень-червень 2021 року.

В системі персоніфікованого обліку наявна інформація про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин за липень 2021 року; дані про сплату страхових внесків відсутні.

Відомості за серпень-вересень 2021 року в системі персоніфікованого обліку відсутні.

Як свідчить розрахунок стажу, пенсійний орган зарахував періоди

з 03 травня 2016 року по 30 червня 2021 року 05 років 01 місяць 28 днів до страхового стажу;

з 01 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року до страхового стажу не зарахований.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

03 жовтня 2017 року Верховна Рада України ухвалила Закон № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148), що доповнив Закон № 1058 розділом XIV-І, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту:

«2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

[…]

54 роки з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

[…].

За відсутності страхового стажу, встановленого абз. 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. абз. 1 і 3-13 цього пункту, страхового стажу:

[…]

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

[…].

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону:

[…]

жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року».

За приписами ст. 12 Закону № 1788 право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213), передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

«б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Законом № 213, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі Рішення КСУ № 1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. п. «б» - «г» ст. 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. п. «б» - «г» ст. 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213 для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Таким чином, Рішенням КСУ № 1-р/2020 визнані неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ № 1-р/2020).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 55 років, тоді як другий у 50 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058».

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20, від 17 грудня 2021 року у справі № 160/9272/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 320/4339/20.

Вирішуючи питання про те, норми якого закону слід застосовувати у спірних правовідносинах, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, а також в постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20, від 17 грудня 2021 року у справі № 160/9272/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 320/4339/20, та зазначає, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 пенсійному органу належало застосовувати норми п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не норми п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 в редакції Закону № 2148.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

П. 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

До підрозділу 2. «Сталеплавильне і феросплавне виробництво (мартенівське, електросталеплавильне, бессемеровське, томасівське та феросплавне). Цехи підготовки составів, копрові і ремонту металургійних печей. Доломітні фабрики, цехи і відділення» розділу ІV «Металургійне виробництво (чорні метали) Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, включені:

[…]

Здавальникам злитків на гарячих роботах як робітникам та бригадирам щодо переміщення сировини, напівфабрикатів та готової продукції у процесі виробництва на гарячих ділянках робіт.

[…]

До підрозділу 2040200а розділу 20400000 ІІІ. Металургійне виробництво (чорні метали) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, включені:

2040200 а) Робітники

[…]

2040200а-13361 Лебідчики

[…]

2040200а-15416 Вогнеупорники

[…]

До підрозділу 20402000 2. «Виробництво сталі і феросплавів. Підготовка сполук і копрові роботи. Ремонт металургійних печей. Випалювання доломіту і вапна» розділу 20400000 ІІІ. Металургійне виробництво (чорні метали) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, включені:

2040200а а) Робітники

[…]

2040200а-13361 Лебідники

[…]

2040200а-15416 Вогнетривники

[…]

До підрозділу 2. «Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сполук і копрові роботи. Ремонт металургійних печей. Випалювання доломіту та вапна» розділу ІІІ. Чорна металургія Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені:

3.2а а) Робітники

[…]

3.2а вогнетривники

[…]

3.2а лебідники

[…]

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 також визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (уточнюючі довідки, відомості Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 30 березня 2021 року.

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Заява про призначення пенсії, […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Згідно з п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.

[…].

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків […], або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

[…]

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

[…]

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи: […].

Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

[…]

Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

[…]

Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

[…].

Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:

- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);

- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. […]; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);

- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).

При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Луганській області рішення від 21 вересня 2021 року № 38 «Про відмову в призначенні пенсії».

Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з:

недосягненням пенсійного віку 54 роки;

відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Луганській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.

Щодо досягнення позивачем пенсійного віку суд зазначає таке.

Як вже було вказано судом, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, пенсійний орган мав застосовувати норми п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020.

З цієї причини суд відхиляє заперечення ГУ ПФУ в Луганській області, які стосуються застосування до спірних правовідносин п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 в редакції Закону № 2148, та вважає безпідставним його висновок, що на час звернення за призначенням пенсії позивач не досягла пенсійного віку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася за призначенням пенсії 13 вересня 2021 року, тобто на день звернення за призначенням пенсії позивач досягла віку 52 роки, що відповідає вимогам п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періодів роботи з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що в період з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року ОСОБА_1 працювала в Жданівському металургійному комбінаті «Азовсталь» в цеху ремонту металургійних печей лебідчиком; з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року в Жданівському металургійному комбінаті «Азовсталь», в подальшому реорганізованому у відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», в цеху ремонту металургійних печей вогнетривником на гарячих роботах 2 розряду (записи №№ 7-9 в трудовій книжці).

Як свідчить розрахунок стажу, ГУ ПФУ в Луганській області не зарахувало позивачці до страхового стажу періоди роботи з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року.

При цьому в рішенні від 21 вересня 2021 року № 38 «Про відмову в призначенні пенсії» відсутнє будь-яке обґрунтування причин незарахування цих періодів до страхового стажу, що є одним із свідчень його необґрунтованості.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 зазначив, що до загального страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди:

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року та з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2003 року, оскільки в Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про нарахування заробітної плати в зазначені періоди;

з 01 січня 2004 року по 28 лютого 2007 року у зв`язку з відсутністю в Індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків.

Суд відхиляє цей аргумент пенсійного органу, з огляду на таке.

Суд встановив, що Індивідуальні відомості про застраховану особу містять інформацію про суму заробітку для обчислення пенсії та позначки про сплату страхових внесків за лютий-грудень 2001 року (відомості про кількість днів трудових відносин за цей період відсутні); за 12 місяців 2002 року.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні дані про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначка про сплату страхових внесків за 2003-2006 роки.

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу наявна інформація про кількість днів трудових відносин за січень-лютий 2007 року, про суму заробітку для обчислення пенсії за березень 2007 року; відомості про сплату страхових внесків за цей період в системі персоніфікованого обліку відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч. 1 ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно зі ст. 20 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб […] здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду […]. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. […] Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. […] Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). […] Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. […].

Системний аналіз вказаних вище норм Закону № 1058 дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в Індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 576/748/17, від 01 березня 2021 року у справі № 423/757/17.

Таким чином, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не може слугувати підставою для незарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи у відкритому акціонерному товаристві «Металургійний комбінат «Азовсталь» через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки позивач не має нести відповідальність та зазнавати негативних наслідків через невиконання (неналежне) виконання підприємством його обов`язків як страхувальника.

Позивач як громадянка України наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти в його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Те саме стосується періодів роботи позивача, за які в системі персоніфікованого обліку відсутні даних про заробітну плату для обчислення пенсії, кількість днів трудових відносин та позначок про сплату страхових внесків, оскільки відповідно до абз. 4 ч. 5 ст. 21 Закону № 1058 персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

До того ж у разі необхідності отримання додаткових відомостей чи документів для вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для зарахування позивачці спірних період роботи до страхового стажу, пенсійний орган мав можливість скористатися своїми правами, передбаченими ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися із запитом до підприємства або провести перевірку, однак відповідач 2 цього не зробив.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на зарахування до її страхового стажу періодів роботи з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року.

Крім того, розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Луганській області не зарахувало позивачці до страхового стажу період роботи з 01 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року (день звернення за призначенням пенсії) без будь-якого обґрунтування.

В цей період ОСОБА_1 працювала прибиральницею в комунальному закладі «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 Маріупольської міської ради Донецької області» (записи №№ 10-11 в трудовій книжці).

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу наявна інформація про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин за липень 2021 року; позначка про сплату страхових внесків за липень 2021 року відсутня; будь-які дані за серпень-вересень 2021 року відсутні.

Разом з цим, з огляду на викладені вище міркування щодо відповідальності страхувальника за повноту і своєчасність сплати страхових внесків та подання персоніфікованих відомостей про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інших відомостей до Пенсійного фонду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 01 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року (день звернення за призначенням пенсії).

Інші періоди роботи (навчання) позивача ГУ ПФУ в Луганській області правомірно зарахувало ОСОБА_1 до страхового стажу, і спору щодо них між сторонами немає.

Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періодів роботи з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року, з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року та з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року, суд зазначає таке.

Як вже було зазначено вище, в період з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року ОСОБА_1 працювала в Жданівському металургійному комбінаті «Азовсталь» в цеху ремонту металургійних печей лебідчиком; з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року в Жданівському металургійному комбінаті «Азовсталь», в подальшому реорганізованому у відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», в цеху ремонту металургійних печей вогнетривником на гарячих роботах 2 розряду (записи №№ 7-9 в трудовій книжці).

Трудова книжка не містить інформації про те, що в періоди з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року та з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року позивач працювала за професіями, включеними до Списку № 2, повний робочий день, а тому для підтвердження пільгового стажу постає необхідність в поданні довідки про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, як це передбачено п. 10 Порядку № 383 та п. 20 Порядку № 637.

Такі довідки позивач надала разом з заявою про призначення пенсії.

Так, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1016, ОСОБА_1 працювала повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» і за період з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року (весь період за Списком № 2) виконувала роботи в цеху з ремонту металургійних печей (виробництво сталі) за професією «робітники та бригади по переміщенню сировини, напівфабрикатів і готової продукції у процесі виробництва (лебідчик)», що передбачена Списком № 2.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1017, ОСОБА_1 працювала повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» і за період з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року (весь період за Списком № 2) виконувала роботи в цеху з ремонту металургійних печей (виробництво сталі) за професією «вогнетривник», що передбачена Списком № 2.

Як свідчить розрахунок стажу, ГУ ПФУ в Луганській області правомірно зарахувало позивачці до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи з 05 грудня 1988 року по 31 грудня 1991 року, з 01 січня 1992 року по 06 червня 1999 року, з 28 листопада 2000 року по 31 грудня 2000 року.

Водночас, періоди роботи з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року, з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року, з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зараховані не були.

В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Луганській області зазначило, що період роботи з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року не зарахований до пільгового стажу через перерву в атестації робочих місць за умовами праці.

Суд відхиляє цей аргумент пенсійного органу, виходячи за таких міркувань.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

П. 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.

Пільговий характер роботи в періоди з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року та з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року позивач підтвердила записами в трудовій книжці та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тобто належними та допустимими доказами в розумінні ст. 62 Закону № 1788, п. 10 Порядку № 383, п. 20 Порядку № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах (за професіями), що передбачені Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Отже, непроведення відкритим акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» атестації робочих місць за умовами праці в період з 07 червня 1999 року по 27 вересня 2001 року не може позбавляти позивача права на зарахування відповідних періодів роботи до пільгового стажу, та, як наслідок, права на пенсію за віком на пільгових умовах. Непроведення атестації не спростовує факт того, що професії «лебідчика» та «вогнетривника» включені до Списку № 2 і зайнятість за цими професіями повний робочий день дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Аналіз відомостей, наведених в трудовій книжці та в довідках про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в їх сукупності, дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року в цеху ремонту металургійних печей лебідчиком, а з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року вогнетривником на гарячих роботах 2 розряду.

Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування до її спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періодів роботи з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року та з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року, натомість ГУ ПФУ в Луганській області протиправно відмовило в зарахуванні до пільгового стажу періоду з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року.

Рішення, яке є предметом спору, не містить будь-якого обґрунтування причин незарахування до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2 періодів роботи позивача з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року, з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року та з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року.

У відзиві за позовну заяву ГУ ПФУ в Луганській області вказало, що період з 01 січня 2000 року по 25 лютого 2007 року не зарахований до спеціального (пільгового) стажу за Списком № 2, оскільки в Індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про спеціальний стаж, а підприємство не підтвердило документами періоди знаходження позивача у відпустці по догляду за дитиною до 3 років.

Суд відхиляє ці аргументи пенсійного органу, оскільки пільгових характер роботи ОСОБА_1 в періоди з 05 грудня 1988 року по 05 грудня 1990 року та з 06 грудня 1990 року по 25 лютого 2007 року підтверджений записами в трудовій книжці та довідками про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тобто належними і допустимими доказами.

Подання звітності про спеціальний стаж застрахованої особи до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування належить до обов`язків страхувальника, тобто відкритого акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь». Позивач не може нести відповідальність та зазнавати негативних наслідків у вигляді незарахування відповідних періодів роботи до спеціального стажу, через невиконання (неналежне) виконання страхувальником цього обов`язку.

Індивідуальні відомості про застраховану особу місять інформацію про облік стажу ОСОБА_1 за 11 місяців 21 день 2001 року, за 12 місяців 2002 року, за 01 місяць 25 днів 2004 року за кодом підстави «ЗП3056Ж1» (за час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення кожною дитиною 3-річного віку), за 00 місяців 09 днів 2001 року за кодом підстави «ЗП3056Е1» (тимчасова непрацездатність, що почалася в період роботи), за 10 місяців 04 днів 2004 року за кодом підстави «ЗП3056Ж2» (перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 01 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

Разом з цим відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» підтвердило пільговий характер роботи позивача за Списком № 2 впродовж повного робочого дня, в тому числі в період з 01 січня 2000 року по 25 лютого 2007 року, про до свідчить довідка 18 серпня 2021 року № 03.03.01-1017. При цьому відомостей про перебування ОСОБА_1 у відпустках, в тому числі по догляду за дитиною, вказана довідка не містить.

Отже, якщо, за висновком пенсійного органу, відкрите акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» мало підтвердити документами періоди перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, однак цього не зробило, ГУ ПФУ в Луганській області мало можливість реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися із запитом про надання відповідної інформації та документів безпосередньо до підприємства. Однак пенсійний орган не використав свої повноваження для перевірки наявної або отримання додаткової інформації, необхідної для вирішення питання про призначення пенсії.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Луганській від 21 вересня 2021 року № 38 «Про відмову в призначенні пенсії» підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Луганській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Оскільки рішення від 21 вересня 2021 року № 38 «Про відмову в призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Луганській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року;

з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року;

з 01 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року;

- зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи:

з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року;

з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року;

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року;

з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року;

з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Луганській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії, здійснював розрахунок стажу та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії.

Отже, саме на ГУ ПФУ в Луганській області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового та спеціального (пільгового) стажу і повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви ОСОБА_1 , не обчислювало її стаж, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для визнання протиправними його рішень, дій чи бездіяльності та покладання на нього обов`язку зарахувати ті чи інші періоди до страхового і спеціального (пільгового) стажу та повторно розглянути заяву позивача.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового та до спеціального (пільгового) стажу інших періодів роботи (навчання), відображених в трудовій книжці, оскільки ГУ ПФУ в Луганській області їх правомірно зарахувало до страхового, а також до страхового і пільгового стажу за Списком № 2, що підтверджено розрахунком стажу (форма РС-право).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Позивач просила стягнути на її користь судові витрати на по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн та на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (квитанція від 18 жовтня 2021 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положення ч. ч. 1 та 2 ст. 134 КАС відповідають п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя» № R (81) 7 який передбачає, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 134 КАС для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз положень ст. 134 КАС зумовлює висновок, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Ч. 9 ст. 139 КАС передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених вище положень КАС дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15 березня 2019 року по справі № 826/7778/17.

В постанові від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, про що свідчить зміст ч. 7 ст. 134 КАС.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності серед іншого є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надала:

1. ордер серії ДН № 005449 від 24 вересня 2021 року;

2. договір про надання професійної правової (правничої) допомоги в адміністративному провадженні від 24 вересня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Нолбаном С.Л.

За умовами цього договору адвокат прийняв на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану з адміністративною справою за позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування рішення від 21 вересня 2021 року № 38 та зобов`язання вчинити певні дії на стадіях досудової підготовки справи, в судовому провадженні в судах першої та апеляційної інстанції (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору в предмет договору входять наступні послуги:

- юридичні консультації та роз`яснення у справі, вказаній в п. 1.1;

- вивчення судової практики по аналогічним спорам та відпрацювання правової позиції по справі, підготовка необхідних документів та доказів по справі;

- складання проекту позовної заяви, клопотань, формування позовної заяви, копіювання додатків до неї та подача заяви до суду у справах, зазначених в п. 1.1 договору;

- представництво інтересів клієнта в суді;

- ознайомлення з матеріалами судових справ, пов`язаних зі справою клієнта, тощо.

3. додаток до договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Нолбаном С.Л.

Відповідно до додатку до договору сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката по п. 1.1 додатку до договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2021 року виплачується адвокату в розмірі 6 000,00 грн згідно з п. 1.1 основного договору; клієнт здійснює оплату за цим додатком до договору про надання правової допомоги шляхом передачі грошових коштів адвокату особисто в момент підписання договору 6 000,00 грн; факт передачі клієнтом грошових коштів адвокату підтверджується квитанцією про оплату правової допомоги.

4. акт б/н прийому-передачі виконаних робіт, згідно з яким при наданні позивачу правової допомоги адвокат Нолбан С.Л. виконав такий об`єм робіт з вартістю 1 години 800,00 грн:

- юридична консультація та роз`яснення по справі 1 година 800,00 грн;

- повторна юридична консультація 1 година 800,00 грн;

- складання та відправлення поштою адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Донецькій області 3 години 2 400,00 грн;

- вивчення судової практики по аналогічним спорам та відпрацювання правової позиції по справі 2 години 1 600 грн;

- підготовка та збирання необхідних документів і доказів по справі 2 години 1 600,00 грн;

- підрахунки та складання адміністративного позову 3 години 2 400 грн;

- копіювання та сканування документів 2 години 1 600 грн;

формування позовної заяви та копіювання додатків до неї, та відправлення її до суду 3 години 3 400 грн.

Всього 6 000,00 грн.

5. квитанція про оплату правової допомоги від 18 жовтня 2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила адвокату 6 000,00 грн за юридичні консультації та роз`яснення по справі, складання та відправлення адвокатського запиту до ГУ ПФУ в Донецькій області, вивчення судової практики та відпрацювання правової позиції по справі, підготовку та збирання доказів, підготовку та складання позовної заяви, сканування і копіювання документів, формування позовної зави та відправлення її до суду, представництво в суді.

Суд зазначає, що позивач підтвердила належними та допустимими доказами факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, а тому суд відхиляє відповідні заперечення відповідачів.

Разом з цим суд зауважує, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити не лише те, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ряд наданих позивачу послуг, такі які як консультація клієнта та аналіз судової практики є складовою послуг з представництва, під час якого здійснюється формування правової позиції позивача при підготовці адміністративного позову.

До того ж в акт прийому-передачі виконаних робіт по суті двічі включені роботи щодо «копіювання документів» та «копіювання додатків до позовної заяви».

Оцінивши відповідність витрат на професійну правничу допомогу на відповідність критеріям, наведеним у ч. 5 ст. 134 КАС, суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу 6 000,00 грн не є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому витрати на професійну правничу допомогу в даному випаду є необґрунтованими та завищеними.

Крім того, за результатом розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За цих обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Луганській області підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Вказана сума відшкодування визначена судом на підставі критеріїв, наведених у ч. 5 ст. 134 КАС, та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Луганській області належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Докази понесення сторонами інших судових витрат суду не надані.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 21 вересня 2021 року № 38 «Про відмову в призначенні пенсії».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року;

з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року;

з 01 липня 2021 року по 13 вересня 2021 року;

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди роботи:

з 07 червня 1999 року по 27 листопада 2000 року;

з 01 січня 2001 року по 31 січня 2001 року;

з 01 лютого 2001 року по 31 грудня 2001 року;

з 01 січня 2002 року по 31 грудня 2002 року;

з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2007 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10. Повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко