Справа № 200/4390/22
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2023 року справа №200/4390/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року по справі №200/4390/22 (суддя І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполь Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Військова частина № НОМЕР_1 , про визнання протиправною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною постанову Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.08.2022 р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №69592312; зобов`язання Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати постанову від 26.08.2022 р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69592312.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач зазначає, що відповідно до положень пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України. Позивач вважає, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати є складовою заробітної плати, а тому на спірні правовідносини не розповсюджуються положення пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404.

Позивач та відповідач, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.06 2022 року у справі №200/5861/21 визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні; стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 1 червня 2019 року по 29 квітня 2021 року в розмірі 163412 (сто шістдесят три тисячі чотириста дванадцять) грн. 80 коп.; визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з травня 2019 року по березень 2021 року. Зобов`язано Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з травня 2019 року по березень 2021 року.

На виконання вказаного судового рішення постановою відповідача від 17.08.2022 року відкрито виконавче провадження АСВП № 69592312 з примусового виконання виконавчого листа № 200/5861/21, виданого 19.07.2022р. Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання військової частини № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з травня 2019 року по березень 2021 року.

26.08.2022 року відповідачем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69592312 у зв`язку з прийняттям Закону України № 2456-IX «Про внесення зміни до пункту 10(2) розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 25.08.2022р., за яким зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Не погодившись з постановою про зупинення вчинення виконавчих дій позивачем 27.08.2022 року подано скаргу до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка листом відповідача №10573/24916/23/22/02.4 від 12.09.2022 року залишена без задоволення.

На звернення позивача листом Міністерства юстиції України №86803//20.4.1 від 22.09.2022 року на електронну пошту повідомлено про те, що скарга не підлягає задоволенню і вчинення виконавчих дій зупинено відповідачем законно.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства, в тому числі, віднесена обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла у спірний період (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності до вимог частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, 15.03.2022р. прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження» №2129-IX, відповідно до якого розділ ХІІІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, яким, крім іншого, встановлено, що зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України.

Отже, Законом №1404-VІІІ встановлено зупинення у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є військові частини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, постановою від 17.08.2022 року відкрито виконавче провадження АСВП № 69592312 з примусового виконання виконавчого листа № 200/5861/21, виданого 19.07.2022р. Донецьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з травня 2019 року по березень 2021 року.

Враховуючи, що боржником у виконавчому провадженні є військова частина, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, оскарженою постановою державного виконавця від 26.08.2022 року правомірно зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №69592312 на період дії воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги про те, що на спірні правовідносини не розповсюджуються положення пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на наступне.

Так, дійсно, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII щодо зупинення виконавчих дій стосовно боржника - військової частини, не застосовується до виконавчих провадженнях з виконання рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців.

У спірних правовідносинах, на виконанні знаходився виконавчий лист №200/5861/21 про зобов`язання військової частини № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення за період з травня 2019 року по березень 2021 року.

Отже, на виконанні у відповідача перебуває рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Частиною другою статті 2 Закону № 2050-ІІІ (в редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року) визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення в даному випадку має компенсаторний характер, нараховується за період після припинення військової служби позивачем і безпосередньо не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.

Посилання позивача на Рішення Конституційного суду України від 15.10.2013р. №9-рп/2013 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки ним надано тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу в аспекті того, чи поширюється необмежений строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати на вимоги про стягнення не нарахованих роботодавцем сум індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Отже, Рішення Конституційного суду України від 15.10.2013р. №9-рп/2013 не стосується спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. Порядок примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження» чітко визначено, що зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень боржниками за якими є військові частини, крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, зупинення виконавчих дій стосовно боржника - військової частини не застосовується тільки до рішень про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців. Іншого наведена норма не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року по справі №200/4390/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року по справі №200/4390/22 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко