Справа № 200/3909/22
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Справа№200/3909/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач звернувся засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, з заявою про призначення йому пенсії за віком. До заяви були надані документи, що підтверджують його право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заяву було опрацьовано за принципом екстериторіальності. Рішенням відповідача від 14.01.2022 року №14 позивачу було відмовлено в призначенні вищезазначеної пенсії. Відмовою у призначенні пенсії в рішенні відповідача було зазначено, що пенсійний вік визначений п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по Списку №1 становить 50 років, а вік позивача 49 років, окрім цього страховий стаж становить 32 роки 9 місяців 13 днів, стаж роботи за Списком №1 - 26 років. Позивач зауважив, що йому під час обчислення пільгового стажу відповідачем не було зараховано період його навчання, та період проходження ним військової служби. Також позивач зазначив, що відповідачем не було застосовано Роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2022 року, зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.09.1988 по 19.06.1992 року - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 04.08.1992 по 24.11.1992 року - роботу у металургійному комбінаті «Азовсталь» в рейкобалковий цех вальцювальником стану гарячої прокатки; з 25.12.1992 по 17.11.1994 року - службу в армії, з врахуванням до пільгового стажу додаткових 1 рік 3 місяці за кожний повний рік роботи, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, що складає 1 рік 9 місяців; роботу на металургійному комбінаті «Азовсталь» конверторний цех оператор машин безперервного лиття заготівок, зайнятий на гарячих ділянках робіт з 22.12.1994 по 28.10.2004 року, з 09.11.2004 по 13.09.2021 року та зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви позивача від 09.01.2022 року.

Відповідач відзив на адміністративний позов на адресу суду не надав.

Таким чином, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 №168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява №29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).

Тому суд дійшов висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».

Суд зазначає, що копія ухвали про відкриття провадження та позов з додатками доставлено до підсистеми (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», що підтверджено довідками сформованими підсистемою ЄСІТС від 25.07.2022 року та 30.08.2022 року.

Окрім цього, в матеріалах справи в наявності є квитанція №12316 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, дата та час доставки зазначена: 20.07.2022 року 11:07, кому доставлено: юридична особа, ; Назва: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, від кого доставлено: фізична особа, ПІБ: ОСОБА_2 . Судом встановлено, що відповідно до переліку (опису) документів, що надіслані є позовна заява з додатками, тобто суд доходить до висновку, що відповідач був ознайомлений з позовною заявою належним чином та у нього було достатньо часу для підготовки, та надання відзиву на адміністративний позов.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Представники сторін про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач 09.01.2022 року засобами веб-порталу Пенсійного фонду України подав заяву про призначення/перерахунок пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення №14 від 14.01.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу. В вищезазначеному рішенні про відмову відповідач зазначив: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України від 09.01.2022 року. Пенсійний вік визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 23 роки 6 місяців. Страховий стаж особи становить 32 роки 9 місяців 13 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах із важкими і шкідливими умовами праці визначений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список №1), становить 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. Стаж за Списком №1 - 26 років. Результати розгляду документів доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу та пільгового стажу зараховано всі періоди. Працює. Дата з якої матиме право на пенсійну виплату 11.10.2023. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Спірним питанням в даній справі є визнання протиправним рішення відповідача від 14.01.2022 року, зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: з 01.09.1988 по 19.06.1992 року - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 04.08.1992 по 24.11.1992 року - роботу у металургійному комбінаті «Азовсталь» в рейкобалковий цех вальцювальником стану гарячої прокатки; з 25.12.1992 по 17.11.1994 року - службу в армії, з врахуванням до пільгового стажу додаткових 1 рік 3 місяці за кожний повний рік роботи, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, що складає 1 рік 9 місяців; роботу на металургійному комбінаті «Азовсталь» конверторний цех оператор машин безперервного лиття заготівок, зайнятий на гарячих ділянках робіт з 22.12.1994 по 28.10.2004 року, з 09.11.2004 по 13.09.2021 року та зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви позивача від 09.01.2022 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності зі статтею 26 Закону № 1058-ІV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-ІV, Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав відповідні документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

В матеріалах справи міститься трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 , яка містить належним чином відображені записи щодо періоду навчання позивача, а саме з 01.09.1988 по 30.06.1992 - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі, номер запису в трудовій книжці №1, в графі «на підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» зазначено Диплом НОМЕР_3 .

Окрім цього позивачем на адресу суду був наданий диплом НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , в тому що він в 1988 році вступив до Маріупольського механіко-металургійного технікуму і в 1992 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності «Прокатне виробництво», диплом виданий 30 червня 1992 року реєстраційний №8439.

Суд зауважує, що трудова книжка та диплом позивача містять записи про спірний період та відображає те, що позивач навчався за фахом.

За даних обставин пенсійний орган фактично при призначенні пенсії формально підійшов до своїх обов`язків, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Наведена бездіяльність відповідача свідчить про недбале ставлення пенсійного органу при вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Також відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , є належним чином зазначений запис про те, що позивач з 04.08.1992 по 24.11.1992 року був прийнятий в рейкобалковий цех вальцювальником стану гарячої прокатки 5 розряду на «Металургійному комбінаті «Азовсталь», - номер запису в трудовій книжці №2.

Окрім цього, вищезазначене підтверджується довідкою про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наданої ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 12.08.2021 року №03.03.01-938, відповідно до якої позивач працював повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» за період з 04.08.1992 по 24.11.1992 року (весь період за Списком №1); виконував роботи у рейкобалковому цеху (прокатне виробництво) за професією, посадою вальцювальник станів гарячої прокатки. Ця професія атестована згідно з наказами по комбінату за результатами атестації робочих міст №118 від 07.06.1994; що передбачена Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 3а позиція 1030300а-11345, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем подані необхідні та належні відомості щодо періодів пільгової роботи, а також, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (30.06.1992 року дата закінчення навчання відповідно до трудової книжки, 04.08.1992 року дата зарахування на роботу відповідно до трудової книжки), суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави не враховувати період навчання позивача з 01.09.1988 по 19.06.1992 до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо позовних вимог позивача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період строкової військової служби з 25.12.1992 по 17.11.1994 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач відповідно до наявної в матеріалах справи трудової книжки Серії НОМЕР_2 , 24.11.1992 року був звільнений у зв`язку з призовом на військову службу, про що свідчить №3 запису в трудовій книжці; з 25.12.1992 по 18.11.1994 року позивач проходив службу в Збройних силах, про що свідчить №4 запису в його трудовій книжці, що також підтверджується наявним в матеріалах справи військовим квитком позивача Серії НОМЕР_4 , відповідно до якого: військовий квиток виданий 25.12.1992 року; 18.11.1994 року позивач звільнений у запас. Тобто на момент призову на військову службу позивач працював за професією, передбаченою Списком №1 з повним робочим днем при повному робочому тижні та був звільнений саме з підстави призову на військову службу. Таким чином суд дійшов висновку, що період служби позивача в армії також повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо не застосування відповідачем роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, суд зазначає.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного повного року роботи прохідником - за 1 рік роботи 3 місяці.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ внесено зміни до Прикінцевих положень «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пункт 16 цих положень передбачає, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пільгових пенсій.

Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Міністерство соціальної політики розглянуло звернення Пенсійного фонду України щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У листі Міністерства соціальної політики України № 12281/0/2-18/21 від 26.06.2018 року зазначено, що пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон № 1788), обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України. Згідно вказаного листа, у зв`язку з тим, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратило чинність і право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини третьої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 02.10.2018 року № 19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України відкликало свій лист від 26.06.2018 року № 12281 /0/2-18-21 та зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно листа Міністерства соціальної політики України №1209-27 від 12.09.2018 року, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону №1058, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 враховують роз`яснення №8.

Таким чином, враховуючи, що позивач працював на провідних посадах за Списком № 1, що не заперечується відповідачем та відповідно до вищезазначених висновків суду, стосовно зарахування до пільгового стажу за Списком №1 період навчання позивача з 01.09.1988 по 19.06.1992 року (3 роки 9 місяців 19 днів); період роботи позивача за Списком №1 з 04.08.1992 по 24.11.1992 року (3 місяці 21 день); період строкової військової служби позивача з 25.12.1992 по 17.11.1994 року (1 рік 10 місяців 23 дні), та за його підрахунком, стаж роботи на провідних посадах складає 06 років 0 місяців 4 дні та підпадає під Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та підлягає зарахуванню за 1 рік роботи 3 місяці, тобто 6x3 = 01 рік 6 місяців.

Щодо позовної вимоги зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи позивача на металургійному комбінаті «Азовсталь» конверторний цех оператор машин безперервного лиття заготівок, зайнятий на гарячих ділянках робіт з 22.12.1994 по 28.10.2004 року та з 09.11.2004 по 13.09.2021 року, дослідивши матеріали справи, суд зазначає.

Статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач у період:

- з 22.12.1994 по 19.01.2003 року, прийнятий в конверторний цех оператором машини безперервного лиття заготовок на гарячих ділянках, розряд 4 («Металургійний комбінат «Азовсталь»), номер запису 5 в трудовій книжці;

- З 20.01.2003 року по 28.10.2004 року, переведений в конверторний цех оператором машин безперервного лиття заготовок на гарячих роботах 5 розряду, (ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»), номер запису 6 в трудовій книжці.

Вищезазначені періоди роботи підтверджуються відповідною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» від 12.08.2021 року №03.03.01-939, у якій зазначено, що позивач працював повний робочий день при повному робочому тижні на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» за період з 22.12.1994 по 28.10.2004 року (весь період за Списком №1); виконував роботи: у конверторному цеху (виробництво сталі) за професією, посадою: оператор машин безперервного лиття заготовок, зайнятий на гарячих роботах. Ця професія атестована згідно з (наказами по комбінату за результатами атестації робочих міст №118 від 07.06.1994; №366 від 02.12.1999; №315 від 28.09.2001, що передбачена Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 2а позиція 3.2а затвердженим Постановою КМУ№36 від 16.01.2003року.

- з 09.11.2004 по 31.10.2006 року, прийнятий в конверторний цех оператором машини безперервного лиття заготовок на гарячій ділянці робіт 5 розряду (ПрАТ «ММК ім. Ілліча»), номер запису 8 в трудовій книжці;

- з 01.11.2006 по 04.06.2008 року, переведений там же оператором машини безперервного лиття заготовок на гарячій ділянці робіт 7 розряду (ПрАТ «ММК ім. Ілліча»), номер запису 9 в трудовій книжці;

- з 05.06.2008 по 28.07.2015 року, переведений там же оператором машини безперервного лиття заготовок на гарячій ділянці робіт 7 розряду (ПрАТ «ММК ім. Ілліча»), номер запису 10, 11 в трудовій книжці;

- з 29.07.2015 року переведений в конверторний цех оператором машини безперервного лиття заготовок на гарячій ділянці робіт, розливного відділення. Дільниця розливу сталі, 7 розряду (ПрАТ «ММК ім. Ілліча»), номер запису 12, 13 в трудовій книжці.

Вищезазначені періоди роботи позивача підтверджуються відповідною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ПрАТ «ММК ім. «Ілліча» від 14.09.2021 року №1300, у якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на ПрАТ «ММК ім. Ілліча» за період з 09.11.2004 по 31.10.2015 року; з 01.11.2015 по 13.09.2021 року. Виконував роботи у виробництві сталі за професією, посадою: оператор машин безперервного лиття заготовок, зайнятий на гарячих ділянках робіт, що передбачена Списком №1 розділ 3 підрозділ 2 на підставі Постанови КМУ№461 від 24.06.2016 року.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи позивача: з 22.12.1994 по 28.10.2004 року; з 09.11.2004 по 13.09.2021 року.

Суд зауважує, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 14.01.2022 № 14 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги, щодо зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи N R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. N 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року N 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи частину 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2022 № 14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі, зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступні періоди: з 01.09.1988 по 19.06.1992 року навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 25.12.1992 по 17.11.1994 року службу в армії; зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, з врахуванням додаткових 1 рік роботи - 3 місяців за кожний повний рік роботи, з 01.09.1988 по 19.06.1992 року, з 04.08.1992 по 24.11.1992 року, з 25.12.1992 по 17.11.1994 року, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, що складає додатково 1 рік 6 місяців; зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступні періоди:з 22.12.1994 по 28.10.2004 року на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» та з 09.11.2004 по 13.09.2021 року на ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 26.07.2022, позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн. судового збору.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд.3 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () від 14.01.2022 року №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 09.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до спеціального стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступні періоди: з 01.09.1988 по 19.06.1992 року - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 25.12.1992 по 17.11.1994 року - службу в армії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком №1, з врахуванням додаткових 1 рік роботи - 3 місяців за кожний повний рік роботи, з 01.09.1988 по 19.06.1992 року, з 04.08.1992 по 24.11.1992 року, з 25.12.1992 по 17.11.1994 року, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, що складає додатково 1 рік 6 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до спеціального стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наступні періоди роботи: з 22.12.1994 по 28.10.2004 року на «Металургійному комбінаті «Азовсталь» та з 09.11.2004 по 13.09.2021 року на ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; адреса: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Батюка, буд. 8) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок на користь ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 03 лютого 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець