Справа № 520/16910/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 р.Справа № 520/16910/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.12.21 по справі №520/16910/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс"

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" (далі ТОВ "Укравтотранс Плюс", позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно - господарського штрафу №279021, №279022, № 279023, №279024, №279025, №279026, №279027, №279028, №279029, №279030, №279031, №279032, №279033, №279034, №279035, №279036, №279037, №279038, №279039, №279040, №279041, №279042, №279043, №279044, №279045, №279046, №279047, №279048, №279049, №279050, №279051, №279052, №279053, №279054, №279055, №279056, №279057, №279058, №279059, №279060, №279061, №279062, №279063, №279064, №279065, №279066, №279067, №279068, №279069, №279070, №279071, №279072, №279073, №279074, №279075, №279076, №279077, №279078, №279079, №279080, №279081, №279082, №279083, №279084, №279085, №279086, №279087, №279088, №279089, №279090 від 22.04.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Укравтотранс Плюс" оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення є таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просило рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278. Матеріали справи свідчать про те, що кожен паспорт маршруту регулярних перевезень, а саме: №1592 Пісочин-Харків (АС «Холодна Гора»), №1168 Солоницівка-Харків (АС «Холодна Гора»), а також №1502 Люботин-Харків (АС «Холодна Гора»), у своєму складі містять як схему маршруту, так і копію затвердженого Організатором перевезень Управлінням з питань розвитку транспортної інфраструктури, торгівлі та фінансових ресурсів Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської облдержадміністрації розкладу руху, що у повному обсязі відповідає передбаченим п. 2.1 Наказу №278 вимогам, що пред`являються до паспорту маршруту регулярних перевезень. Таким чином на час проведення рейдових перевірок як розклад руху, так і схема маршруту, затверджені у відповідності до вищенаведених вимог, були наявні у позивача. Крім цього зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що пунктом 2.13. вищевказаного Порядку передбачено достеменно різний порядок затвердження різних видів пасажирських перевезень. Так, затвердження паспорта діючого маршруту регулярних перевезень, здійснюється перевізником. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку посилаючись на п.4.1 Порядку №278, яким передбачено оформлення паспорту автобусного маршруту на строк дії договору саме та виключно для регулярних спеціальних перевезень, до яких автобусні маршрути регулярних пасажирських перевезень не належать. На звернення позивача до Харківської обласної державної адміністрації щодо укладення договору про організацію перевезень пасажирів за вищезазначеним маршрутом, було повідомлено, що Департамент проходить процес реорганізації. Апелянт вказав, що у постановах про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.04.2021, органом який виніс оскаржувані постанови, зазначено Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, а відповідно до т.в.о. голови Державної служби з безпеки на транспорті від 09.09.2020 воно було реорганізовано в Слобідське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

09.11.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 по справі №520/16910/21 без змін.

Згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ТОВ "Укравтотранс Плюс" здійснює надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами на підставі ліцензії №187570, виданої Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті 05.12.2012.

На підставі направлень на рейдову перевірку №012059 від 22.02.2021 та №012060 від 01.03.2021 посадовими особами відповідача було здійснено рейдові перевірки ТОВ "Укравтотранс Плюс".

За результатами проведених Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 26 лютого, 1-4 березня 2021 року рейдових перевірок додержання ТОВ "Укравтотранс Плюс" вимог законодавства про автомобільний транспорт було складено 70 актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Так, основними порушенням, які були виявлені під час проведення перевірки позивача були відсутність розкладу руху та схеми маршруту.

Посадовою особою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22 квітня 2021 року за результатами розгляду 70 вищезазначених актів були винесені постанови про застосування до позивача адміністративно-господарських штрафів на загальну суму 119 000,00 грн., а саме: № 279021, № 279022, № 279023, №279024, №279025, №279026, №279027, №279028, №279029, №279030, №279031, №279032, №279033, №279034, №279035, №279036, №279037, №279038, №279039, №279040, №279041, №279042, №279043, №279044, №279045, №279046, №279047, №279048, №279049, №279050, №279051, №279052, №279053, №279054, №279055, №279056, №279057, №279058, №279059, №279060, №279061, №279062, №279063, №279064, №279065, №279066, №279067, №279068, №279069, №279070, №279071, №279072, №279073, №279074, №279075, №279076, №279077, №279078, №279079, №279080, №279081, №279082, №279083, №279084, №279085, №279086, №279087, №279088, №279089, №279090 від 22.04.2021.

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарських санкцій, позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив, з то що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують факт наявності у водіїв під час проведення перевірки чинних схеми маршруту та розкладу руху і, як наслідок не знаходить підстав для скасування оскаржуваних постанов.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (далі Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Колегія суддів зазначає, що перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, визначений статтею 39 Закону №2344-III.

Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень є для автомобільного перевізника ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує виконання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім місцевих перевезень), інші документи, передбачені законодавством.

Відсутність у перевізника або незабезпечення водія автобуса переліченими документами, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Так, судом встановлено, що підставою для складання актів стало відсутність у позивача розкладу руху та схеми маршруту відповідних транспортних засобів, зазначених в актах перевірки.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.05.2010 №278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за №408/17703, затверджений Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок №278).

Згідно з пунктом 1.3 Порядку №278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.

Пунктом 4.2 Порядку №278 передбачено, що у разі продовження строку дії договору про перевезення паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень переглядається комісією, зазначеною в пункті 2.9 розділу II цього Порядку, на відповідність умовам перевезень. За результатами перегляду комісія складає акт про можливість подальшого застосування паспорта, який підшивається до паспорта маршруту.

Відповідно до п. 1.4 Порядку 278 схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень представ`яються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представником Державної автомобільної інспекції МВС України.

Пунктом 2.1 Порядку №278 передбачено, що паспорт маршруту включає: схему маршруту; характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів; графік режиму праці та відпочинку водіїв; таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень); список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, туристично-екскурсійних перевезень, а також перевезення осіб, що перетинають лінію розмежування в Донецькій і Луганській областях та адміністративний кордон між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю); відомості про зміни на маршруті; умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень); договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень); відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.

Підпунктами 2.4.1 та 2.4.2 пункту 2.4 передбачено, що розклад руху автобусів включає:

для міських та приміських маршрутів регулярних перевезень, що працюють у режимі маршрутного таксі: номер рейсу (маршруту); час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.; час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.

Для міських та приміських маршрутів регулярних перевезень, що працюють у звичайному та експресному режимі руху:

номер рейсу (маршруту); час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.; час прибуття та відправлення з проміжних зупинок, год. хв.; час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.

З аналізу вище зазначених положень правових норм слідує, що схема маршруту, розклад руху є складовими паспорту маршруту, який відповідно до ст. 39 Закону №2344-ІІІ є одним із документів на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 31 Закону №2344-ІІІ відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону №2344-ІІІ перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Тобто, відносини, щодо здійснення пасажирських перевезень є договірними та визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та який є обов`язковим документом на право здійснення таких перевезень.

Під час судового розгляду судом не встановлено наявність та позивачем не надано договору укладеного з Харківською обласною державною адміністрацією на перевезення пасажирів на регулярних маршрутах загального користування №1592 Пісочин-Харків, №1502 Люботин-Харків, №1168 Солоницівка-Харків.

Враховуючи вище зазначені правові норми та обставини справи, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ Укравтотранс Плюс.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково посилався у рішенні в тому числі і на положення правових норм, що стосуються оформлення паспорту автобусного маршруту на строк дії договору виключно для регулярних спеціальних перевезень, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки наявність договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування є обов`язковим документом і для позивача.

Доводи апеляційної скарги, що під час рейдової перевірки у водіїв автобуса були всі документи передбачені Порядком №278, в тому числі схема маршруту, розклад руху колегія суддів вважає безпідставними, оскільки схема маршруту, розклад руху є складовими паспорту маршруту, який при відсутності договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування не можуть мати статусу документів передбачених ч.2 ст. 39 Закону №2344-ІІІ.

Посилання апелянта на невиконання Харківською обласною державною адміністрацією обов`язку організатора перевезень щодо укладання договору із переможцем конкурсу, яким є ТОВ Укравтотранс Плюс колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані обставини не є підставою для звільнення від відповідальності позивача за порушення чинного законодавства.

Також колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції посилання апелянта на те, що Управління Укртрансбеспеки у Харківській області не мало повноважень на винесення постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу №90 від 22.04.2021, оскільки із оскаржуваних постанов вбачається, що вони були винесені в.о. начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбеспеки 22.04.2021. Зазначення в бланку постанови назви органу - Управління Укртрансбеспеки у Харківській області, яке на день винесення оскаржуваних постанов припинено, не може бути підставою для скасування оскаржуваних постанов, оскільки справи розглядалися посадовою особою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Посилання апелянта на неможливість встановити зі змісту оскаржуваних постанов, за вчинення якого саме порушення відповідачем притягнуто позивача до відповідальності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в постановах міститься посилання на відповідний акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів, в якому зазначені встановлені правопорушення.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотранс Плюс" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 по справі №520/16910/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 31.01.2023