Справа № 460/10418/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 460/10418/21 пров. № А/857/8810/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, прийняте суддею Комшелюк Т.О. у місті Рівне у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі Відповідач 1), Департаменту фінансів Міністерства оборони України (надалі Відповідач 2) про визнання протиправною відмову №248/116/дск від 27 квітня 2021 року Департаменту фінансів Міністерства оборони України у здійсненні розрахунку для врахування обчислення вислуги років для отримання пенсії у зв`язку із безпосередньою участю в антитерористичній операції у період з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року в с. Успенівка Донецької області, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року, з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року в Луганській області; зобов`язання Департаменту фінансів Міністерства оборони України здійснити розрахунок для врахування обчислення вислуги років для отримання пенсії позивачу у зв`язку із безпосередньою участю в антитерористичній операції у період з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року в с. Успенівка Донецької області, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року, з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року в Луганській області; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 із врахуванням обчислення вислуги років для отримання пенсії позивачу у зв`язку із безпосередньою участю в антитерористичній операції у період з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року в с. Успенівка Донецької області, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року, з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року в Луганській області, подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про виплату пенсії із врахуванням перерахунку вислуги років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року задоволено частково позов: визнано протиправною відмову № 248/116/дск від 27 квітня 2021 року Департаменту фінансів Міністерства оборони України у врахуванні обчислення ОСОБА_1 вислуги років для отримання пенсії у зв`язку із безпосередньою участю в антитерористичній операції в Луганській області періоду з 18 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року; зобов`язано Департамент фінансів Міністерства оборони України зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період з 18 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року на пільгових умовах у зв`язку із безпосередньою участю в антитерористичній операції в Луганській області, для отримання пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати у вигляді витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цінності України в районі проведення антитерористичної операції протягом трьох періодів: з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року в с. Успенівка, Донецької області, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року та з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року в Луганській області. Департаментом фінансів Міністерства оборони України періоди участі позивача в АТО з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року та 17.11.2017 року зараховані (один місяць за три місяці) до вислуги років на пенсію.

Відтак, спірним періодом у даній справі є період участі позивача в АТО з 18.11.2017 року по 23.03.2018 року. Обставини щодо перебування позивача в районі проведення антитерористичної операції у період з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року ( в тому числі факт вибуття 23.03.2018 року) встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.12.2020 року в справі № 569/178663/20.

Позивач звертався із заявами про зарахування періоду проходження військової служби на пільгових умовах з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року, після набрання рішенням суду від 01.12.2020 року в справі № 569/17863/20 законної сили. При цьому, особова справа позивача, Відповідачем 1 була направлена для вирішення питання зарахування стажу до Відповідача 2 у відповідності до Положення № 530.

Суд зазначив, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.12.2020 року в справі № 569/178663/20. встановлено саме факт участі полковника ОСОБА_1 в зоні АТО з 17 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року і таке рішення є підтверджуючим документом участі позивача в АТО у спірному періоді.

Щодо клопотання Відповідача 2 про залишення позову без розгляду, суд зазначив, що матеріалами справи стверджується, що позивачем вживалися заходи з метою досудового врегулювання спору. Таким чином, відлік місячного строку звернення з цим позовом до суду починається з дати отримання позивачем листа Відповідача 1 від 09.06.2021 року № 12/1/1.195.

Суд також зазначив, що до моменту отримання рішення комісії Міністерства оборони України в складі, що затверджується наказом Міністерства оборони України про зарахування позивачу періоду проходження військової служби на пільгових умовах з 18.11.2017 року по 23.03.2018 року, у Відповідача 1 не виникає обов`язку подати необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про виплату пенсії позивачу із врахуванням перерахунку вислуги років. Тому, в межах даних спірних правовідносин жодних прав позивача Відповідачем 1 не порушено, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог та поклав на відповідача обов`язок прийняти рішення, а саме зарахувати до вислуги років позивача період з 18.11.2017 року по 23.03.2018 року на пільгових умовах, для отримання пенсії - у ситуації, коли питання обрахунку вислуги років фактично не вирішувалось. Оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача.

Відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Луганськ» (по стройовій частині) від 17.11.2017 року №324, позивач прибув 17 листопада 2017 року до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Луганськ», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань. Утім, документальне підтвердження закінчення участі в антитерористичній операції - відсутнє. Участь позивача в антитерористичній операції підтверджується лише одним днем 17 листопада 2017 року.

Звертає увагу на те, що у надісланій ІНФОРМАЦІЯ_2 особовій справі позивача додаткових документів, які б підтверджували раніше не зараховані періоди служби в пільговому обчислення, не було. Тому особова справа позивача була повернута листом № 248/116/дск від 27.04.2021 року. Утім, вказаний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для позивача, тому його зміст не може бути предметом спору.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що Департаментом фінансів Міністерства оборони України не було взято до уваги рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року у справі 569/17863/20, яке набрало законної сили 04 січня 2021 року, та яким встановлено факт перебування полковника ОСОБА_1 в районі проведення антитерористичній операції у Луганській області, з 17 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року (в тому числі факт вибуття 23 березня 2018 року).

Звертає увагу суду на те, що підставою для звернення із адміністративним позовом стала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 червня 2021 року №12/1/1395, де повідомлялося, що заява повернена Департаментом фінансів Міністерства оборони України без реалізації, оскільки у справі немає документального підтвердження для зарахування періоду військової служби в пільговому обчисленні, копія якої міститься в матеріалах даної справи

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом в частині задоволених позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України колегія суддів переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цінності України в районі проведення антитерористичної операції протягом трьох періодів: з 14.12.2016 року по 25.04.2017 року в с. Успенівка, Донецької області, з 19.07.2017 року по 23.08.2017 року та з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року в Луганській області. Має посвідчення учасника бойових дій, серії НОМЕР_1 від 30.09.2016 року та пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 21.11.2018 року.

19.01.2021 року та 07.06.2021 року, для реалізації свого права на отримання соціальних виплат, як особи, що є учасником бойових дій, ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про зарахування періоду проходження військової служби на пільгових умовах, з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року, на що отримав відповідь від 07.05.2021 року № 12/1/1111 та від 09.06.2021 року № 12/1/1.195, де повідомлялося, що його заява повернена Департаментом фінансів Міністерства оборони України без реалізації, оскільки у справі немає документального підтвердження для зарахування періоду військової служби в пільговому обчисленні.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Частиною другою статті 17 Закону N 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону N 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці-час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.

Апеляційний суд враховує те, що обставини щодо перебування позивача в районі проведення антитерористичної операції у період з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року ( в тому числі факт вибуття 23.03.2018 року) встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.12.2020 року в справі № 569/178663/20, яке набрало законної сили 04.01.2021 року.

Так, у рішенні суду від 01.12.2020 року у справі № 569/17863/20 зазначено, що : «Період участі полковника ОСОБА_1 в зоні АТО з 17 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року підтверджується наступними документами:

витяг від 16 листопада 2017 року № 106/дск із наказу першого заступника керівника антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відрядити в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з 10 листопада 2017 року полковника ОСОБА_1 , заступника командира дивізіону по роботі з особовим складом Військової частини НОМЕР_4 , на підставі телеграми начальника штабу - першого заступника командувача Повітряних Сил Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_2 від 03.11.2017 року №350/123/2185/пс/дск (вх. Від 03.11.2017 року №5187дск);

витяг від 17 листопада 2017 року № 324 з наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Луганськ» (по стройовій частині) про те, щоб вважати такими, що 17 листопада 2017 року прибули до складу та засобів оперативно-тактичного угруповання «Луганськ», які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань, Військову частину НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ) полковника ОСОБА_1 , заступника командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_4 , на підставі посвідчення про відрядження № 358 від 16.11.2017 року;

витяг від 16 листопада 2017 року № 279 з наказу командира Військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині), про те, що вважати такими, що вибули у відрядження у визначений позиційний район Військової частини НОМЕР_6 , до сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, для виконання службових (бойових) завдань, полковника ОСОБА_1 , заступника командира дивізіону по роботі з особовим складом Військової частини НОМЕР_4 , на підставі посвідчення про відрядження;

вимога від 06 грудня 2017 року №313/7/6114дск тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ генерал-майора ОСОБА_3 про залучення до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відрядити в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з 10 листопада 2017 року полковника ОСОБА_1 , заступника командира дивізіону по роботі з особовим складом Військової частини НОМЕР_4 , на підставі телеграми начальника штабу - першого заступника командувача Повітряних Сил ЗСУ генерала-майора ОСОБА_2 від 03.11.2017 року №350/123/2185/пс/дск (вх. від 03.11.2017 року №5187 ог/дск);

витяг від 26 березня 2018 року № 67 з наказу командира Військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) про те, щоб вважати такими, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з 24 березня 2018 року, з відрядження з визначеного позиційного району Військової частини НОМЕР_6 , сил та засобів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, полковника ОСОБА_1 , заступника командира Військової частини НОМЕР_4 з морально психологічного забезпечення, на підставі посвідчення про відрядження від 16.11.2017 року № 358.

Заявник вказує, що при поверненні із складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» з особової справи не було повернуто наказ командира оперативно-тактичного угруповання «Луганськ» (по стройовій частині) про вибуття полковника ОСОБА_1 , зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Луганськ» за датою 23 березня 2018 року. А тому не зафіксований безпосередній факт вибуття полковника ОСОБА_1 зі складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Луганськ», що робить неможливим його подальше звернення для перерахування коштів, як особи, що є учасником бойових дій».

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, наведеним судовим рішенням встановлено саме факт участі полковника ОСОБА_1 в зоні АТО з 17 листопада 2017 року по 23 березня 2018 року і таке рішення є підтверджуючим документом участі позивача в АТО у спірному періоді, що в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звертався до Відповідача 1 із заявами про зарахування періоду проходження військової служби на пільгових умовах з 17.11.2017 року по 23.03.2018 року, після набрання рішенням суду від 01.12.2020 року в справі № 569/17863/20 законної сили. При цьому, особова справа позивача, Відповідачем 1 була направлена для вирішення питання зарахування стажу до Відповідача 2 у відповідності до Положення № 530.

Однак, Відповідачем 2 листом № 248/1166/дск від 27.04.2021 року вказану особову справу повернуто без реалізації з посиланням на те, що відповідно до наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 17.11.2017 року № 324, полковник ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань з 17 листопада 2017 року. А факт, вибуття полковника ОСОБА_1 зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань документально не підтверджується. Отже, участь полковника ОСОБА_1 в АТО документально підтверджена лише одним днем, що і було враховано при обчисленні вислуги років на пенсію.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що отримавши особову справу позивача із рішенням суду, яке набрало законної сили, Відповідач 2 мав здійснити зарахування та обчислення позивачу періоду проходження військової служби на пільгових умовах за період з 18.11.2017 року по 23.03.2018 року. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог та щодо стягнення правничої допомоги, оскільки відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 460/10418/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар