Справа № 420/13151/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/13151/22

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.10.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправною бездіяльності ГУПФ України в Одеській області щодо невиплати заборгованості з пенсії ОСОБА_1 у розмірі 156 007,82 грн.;

- стягнення з ГУПФ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 нараховану суму пенсії у розмірі 156 007,82 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №420/9440/21 ГУПФ України в Одеській області йому призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій відповідно до ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV) згідно рішення від 25 січня 2022 року №31. За період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року відповідачем нараховано доплату в сумі 156 007,82 грн., яку невиплачено. Неодноразово звертався до відповідача із заявами про виплату заборгованості, однак відповідач повідомив, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в порядку черговості датою їх надходження до боржника, а також про відсутність коштів на виплату заборгованості. Така бездіяльність є протиправною, оскільки відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій і відсутність відповідного фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату і не може позбавляти особу права на отримання належних сум пенсії. При цьому, згідно ч.2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2021 року у справі №420/9440/21 позивачу призначена пенсія за віком як учаснику бойових дій відповідно до ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV та її розмір з 01 грудня 2021 року становив 15 447,76 грн., з 01 березня 2022 року 15 582,76 грн. За період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року позивачу нарахована доплата в сумі 156 007,82 грн., яка обліковується в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. Черговість виконання рішень суду визначається датою їх надходження до боржника. Пенсійний фонд України фінансує зазначені види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету в межах виділених асигнувань. Проте Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджено. Таким чином, ГУПФ України в Одеській області вчинило всі дії для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №420/9440/21 відповідно до вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оспорювана сума в розмірі 156 007,82 грн. за своєю суттю є заборгованістю по виплаті пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону №1058-IV і не має жодного відношення до видів пенсійного забезпечення встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII). Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не є військовослужбовцем і тому Закон №2262-XII на нього не розповсюджується. З огляду на зазначене невірне застосування судом норм матеріального права призвели до винесення незаконного рішення.

Крім того, апелянт посилається на те, що до складу позовних вимог у справі №420/9440/21 вимог не входили донарахування та виплата 156 007,82 грн. і зазначена сума не була призначена мені судом, а отже незрозуміло з яких підстав Відповідач вважає зазначену суму доплатою, а не пенсію та обліковує її в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, адже рішення про донарахування та виплаті оспорюваної суми не приймалось. Аргументація суду з цього приводу відсутня, що є порушенням ч.4 ст. 90 КАС України.

Апелянт звертає увагу на те, що віднесення суми заборгованості по пенсії, як суми призначеної судом до виплати, в даному випадку, штучно створює відповідачем та судом першої інстанції перешкоди в її виплаті ставлячи апелянта до черги з трирічним терміном очікування, що є грубим втручанням держави у його право на мирне володіння майном. Посилання суду першої інстанції на те, що виплата позивачу майже річної заборгованості по пенсії призведе до порушення бюджетного законодавства, апелянтом сприймаються критично, адже з зазначеного випливає що дотримання бюджетного законодавства має пріоритет над його правами і він може бути позбавлений джерела існування задля цієї мети.

У відзиві ГУПФ України в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

13 квітня 2021 року позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області із заявою №1869 про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV.

Рішенням ГУПФ України в м. Києві від 21 квітня 2021 року №31 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій у зв`язку з неподанням документів, на підставі яких видано посвідчення учасника бойових дій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №420/9440/21, яке набрало законної сили 12 липня 2022 року, визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в м. Києві від 21 квітня 2021 року №31 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 "; визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеської області щодо дій, передбачених п.1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), стосовно заяви ОСОБА_1 від 13 квітня 2021 року №1869; зобов`язано ГУПФ України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 квітня 2021 року №1869 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач у заяві, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду ГУПФ України в Одеській області прийнято рішення від 25 січня 2022 року №31, відповідно до якого позивачу призначено пенсію за віком як учаснику бойових дій згідно ч.1 ст. 115 Закону №1058-IV, та її розмір з 01 грудня 2021 року становив 15 447,76 грн., з 01 березня 2022 року 15 582,76 грн.

За період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року позивачу нарахована, однак не виплачена доплата у розмірі 156 007,82 грн.

05 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з електронним листом до відповідача, в якому просив здійснити нарахування та виплату пенсійної заборгованості за період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року.

Листом від 18 квітня 2022 року №6883-5033/Т-02/8-1500/22 ГУПФ України в Одеській області повідомило, що за період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року нарахована доплата, яка обліковується в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. Черговість виконання рішень суду визначається датою їх надходження до боржника. Пенсійний фонд України фінансує зазначені види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету в межах виділених асигнувань. Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджено.

12 квітня 2022 року позивач знову звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості, однак листом від 26 квітня 2022 року №7438-5253/Т-02/8-1500/22 ГУПФ України в Одеській області дало аналогічну за попередню відповідь.

19 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо надання інформації стосовно того, які дії вчинено для виплати заборгованості.

Листом від 23 травня 2022 року №8509-6823/Т-02/8-1500/22 повідомило, що по суті порушеного питання надавались роз`яснення листами ГУПФ України в Одеській області від 18 квітня 2022 року №6883-5033/Т-02/8-1500/22 та від 26 квітня 2022 року №7438-5253/Т-02/8-1500/22. Додатково зазначено, що за рахунок виділених в 2021 році асигнувань погашено заборгованість з пенсійних виплат за рішенням суду з датою надходження до боржника по 10 листопада 2019 року включно.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 року №1167, тобто після звернення позивача до суду з цим позовом.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що нарахована сума доплати до пенсії за період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року у сумі 156 007,82 грн. вже обліковується в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, вона є не виплаченою у зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, а стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості.

У свою чергу, суд першої інстанції звернув увагу на те, що ГУПФ України в Одеській області не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду, а виплати пенсійної заборгованості стане можливим в разі виділення коштів з Державного бюджету.

Окрім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не вказано яких дій слід вжити відповідачу для проведення вказаних виплат, позаяк обсяг виділених бюджетних асигнувань не залежить від відповідача, що вказує на відсутність підстав для стягнення вищевказаної суми.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст.ст. 46, 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 23 БК України, ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", ст.ст. 71, 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ(далі Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно ст. 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, БК України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Відповідно ч.1 ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно ч.2 ст. 23 БК України бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

В силу вимог ч.2 ст. 4 БК України бюджет на система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Колегія суддів враховує, що згідно ч.2 ст. 72 Закону №1058-IV, кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Статтями 71, 73 Закону №1058-IV, визначено, що бюджет Пенсійного фонду план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом: надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

За приписами ч.2 ст. 73 Закону №1058-IV, якими забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Як вбачається матеріали справи, нарахована сума доплати до пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9440/21 в розмірі 156 007,82 грн. є не виплаченою в зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, а стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми відшкодування.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду, а виконання рішення в частині виплати стане можливим в разі виділення коштів з Державного бюджету.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, Кабінет Міністрів України з метою врегулювання питання погашення заборгованості, Постановою від 03 вересня 2014 року №440 затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду (далі Порядок №440), виконання яких гарантується державною.

Відповідно п.20 зазначеного Порядку, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок №845).

Згідно п.3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Кабінет Міністрів України затверджує бюджет Пенсійного фонду України на відповідний рік, яким передбачає кошти державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно з бюджетом Головного управління на відповідний рік за програмою КПКВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" виділяються кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в межах, передбачених на цю мету асигнувань у бюджеті Пенсійного фонду України з урахуванням черговості їх виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що недостатність коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України та бюджетом ГУПФ України в Одеській області на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які були встановлені Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету є поважною причиною, яка створила об`єктивні перешкоди для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №420/9440/21.

Також колегія суддів акцентує увагу на тому, що нарахована сума доплати до пенсії за період з 28 березня 2021 року по 31 січня 2022 року у сумі 156 007,82 грн. вже обліковується в автоматизованій базі даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, вона є не виплаченою у зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, а стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми заборгованості.

Крім того колегія суддів вважає вірним та доречним посилання суду першої інстанції про те, що бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 2022 року №1167, тобто після звернення позивача до суду з цим позовом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовним вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.