Справа № 420/14608/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказ № 3649-п від 04.10.2022, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 04.10.2022 № 3649-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )».

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ не містить посилання на будь-які повідомлення/інформацію про порушення позивачем законодавства, чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. При цьому, у наказі не відображено в рамках яких заходів/обставин контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, заявник та обставини, які викладені) тощо.

Крім того, позивач звертає увагу, що у заяві ОСОБА_2 , на яку посилається відповідач, відсутні будь-які відомості/обставини щодо порушення позивачем норм трудового законодавства, немає посилань на проведення перевірки позивача з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, заявник лише просить звернути увагу. Також позивач зазначає, що в оскаржуваному наказі визначено період проведення перевірки з 01.09.2020, а обґрунтування чому саме визначений такий період відсутні, оскільки заява ОСОБА_2 , 25.09.2022 якихось періодів та строків не містить.

Таким чином, у відповідача відсутні обставини для прийняття оскаржуваного наказу, оскільки, як у заяві, яку відповідач визначає як підставу для проведення перевірки, так і у самому наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизує суть порушення, яке має бути очевидним та зрозумілим.

(б) Позиція Відповідача

02.11.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виходячи із обставин вказаної справи, відповідач звернув увагу, що у відповідності до оскаржуваного наказу та направлень на перевірку співробітники контролюючого органу здійснили вихід з метою проведення фактичної перевірки магазинів за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які використовуються у господарській діяльності позивача. Однак, адвокат позивача відмовив посадовим особам відповідача у допуску до проведення фактичної перевірки, про що був складений акт відмови від допуску до перевірки № 1710/15-32 від 07.10.2022.

При цьому, на думку відповідача, посилання позивача на невідповідність заяви ОСОБА_3 від 29.09.2022 вимогам законодавства через відсутність відображення в заяві «ім`я по-батькові» заявника є безпідставним, оскільки вказана заява не містить інформації, яке громадянство у заявника.

Представник відповідача звернув увагу, що питання прийняття та розгляду заяви або повернення такої заяви, зокрема заяви ОСОБА_3 , в даному спорі є правом податкового органу. При цьому, відповідач у справі є органом державної влади і, отримавши інформацію про можливе порушення податкового та трудового законодавства, прийняв рішення про проведення перевірки наведених фактів, адже з отриманого повідомлення можливо було встановити суть звернення.

(в) Відповідь на відзив

22.11.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що звернення ОСОБА_2 , яке фактично стало підставою для проведення перевірки: не містить по-батькові особи, яка звертається, складене російською мовою, не містить інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації, а також відсутні будь-які докази, що ОСОБА_4 є покупцем або споживачем.

Таким чином, позивач звертає увагу, що висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватись виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону, оскаржуваний наказ є протиправним з огляду на той факт, що приймався з огляду на звернення, яке за законом не повинно було розглянуто.

ІІІ Процедура та рух справи

17.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

25.09.2022 ОСОБА_5 звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив перевірити бухгалтерію мережі магазинів Конфіскат, оскільки вони не видають чеки на товар та ведуть тіньову бухгалтерську документацію. У вказаній скарзі заявник зазначив, що магазини належать ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Також заявник просить звернути увагу на кількість працівників з бейджами, на яких написано стажер-консультант.

На підставі вказаного звернення управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області звернулось до заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області із доповідною запискою, в якій просило дозволу на проведення фактичної перевірки позивача щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензії, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотриманні роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

04.10.2022 заступник начальника Головного управління ДПС в Одеській області Володимир Попов виніс наказ за № 3649-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 )» на підставі ст. 20, п.п. 75.1.3, п. 75.1, ст. 75, п.п. 80.2.3, 80.2.7, п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), в якому наказав: провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ), податкова адреса: АДРЕСА_3 , адреси господарських об`єктів: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 з 04.10.22 тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.09.2020 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі вказаного наказу та направлень на перевірку 07.10.2022 співробітники відповідача здійснили вихід з метою проведення фактичної перевірки магазинів за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які використовуються у господарській діяльності позивача.

Представник позивача, адвокат Дмитро Локотош, відмовив посадовим особам відповідача у допуску до проведення фактичної перевірки, про що складено акт відмови від допуску до перевірки № 1710/15-32 від 07.10.2022 о 16 год. 45 хв.

Не погоджуючись із спірним наказом від 04.10.2022 № 3649-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )», позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, у т.ч. в) фактичних перевірок (п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Згідно з підпунктом 75.1.3. пункту 75.1. статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПК України визначено порядок та підстави проведення фактичної перевірки, а саме наступними нормами:

Пункт 80.1. статті 80 ПК України - фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2. статті 80 ПК України - фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- підпункт 80.2.1. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі коли за результатами перевірки інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення плат податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникла необхідність перевірки таких фактів;

- підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- підпункт 80.2.3. пункту 80.2. статті 80 ПК України - письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- підпункт 80.2.4. пункту 80.2. статті 80 ПК України - неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в час виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

- підпункт 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- підпункт 80.2.6. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

- підпункт 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що фактична перевірка може проводитися за умови дотримання наступних умов:

- повинна бути наявною одна з визначених п.п. 80.2.1 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки (матеріальна підстава);

- підставою для проведення перевірки повинно бути рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом (процесуальна підстава);

- копія вказаного рішення має вручатися платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (процедурна підстава).

Отже, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених п. 80.2 ст. 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах п. 80.2 ст. 80 ПК України, оскільки жодна з окреслених у п.п. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2. ст. 80 ПК України підстав фактичної перевірки не охоплює одночасно та одразу усіх питань як предмету фактичної перевірки згідно з п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України.

Здійснивши аналіз статей 75-81 ПК України, суд зауважує, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз.3 п.81.1 статті 81 Кодексу.

Згідно із абз.3 п.81.1 статті 81 ПК України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Суд звертає увагу, що предметом розгляду вказаної справи є питання щодо правомірності наказу від 04.10.2022 № 3649-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )», який виніс відповідач.

При цьому, суд звертає увагу, що контролюючий орган не був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, а тому вказаний наказ як акт індивідуальної дії не реалізовано його застосуванням, що свідчить, що його оскарження є належним та ефективним способом захисту права платника податків, що й має місце у спірних правовідносинах.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

З огляду на зміст спірного наказу про призначення фактичної перевірки від 04.10.2022 № 3649-п, фактична перевірка призначена на підставі п.п.80.2.3, 80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, у відповідності до яких фактична перевірка може бути призначена у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування, а також у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного наказу не встановлюється, яке саме звернення покупця (споживача) та інформацію отримав відповідач, що стало у подальшому підставою для прийняття спірного наказу.

З аналізу матеріалів справи та відзиву на позовну заяву суд встановив, що в якості підстави для проведення спірної фактичної перевірки та прийняття оскаржуваного наказу слугувало звернення ОСОБА_3 від 29.09.2022.

Щодо зауважень позивача до вказаного звернення суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Статтею 5 Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

При цьому, суд звертає увагу на приписи статті 8 цього Закону, яким чітко визначено, які саме звернення не підлягають розгляду та вирішенню, зокрема: письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, тобто анонімне. Також, не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону.

В будь-якому випадку, цим Законом визначено, що саме керівник органу приймає Рішення про припинення розгляду такого звернення. Отже, на підставі поданої заяви виникли правовідносини лише між громадянином ОСОБА_6 та відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Між позивачем та відповідачем у даній справі виникли правовідносини відповідно до податкового законодавства.

Приймаючи до уваги, що контролюючий орган прийняв подану заяву, суд вважає безпідставними зауваження позивача у відповіді на відзив, як підставу для її не розгляду та повернення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2021 по справі № 823/2250/18.

При цьому, як вже суд встановив, у зверненні від 29.09.2022 заявник повідомив, що в магазинах за адресою: АДРЕСА_2 , які належать позивачу не видають чеки на товар та ведуть тіньову бухгалтерську документацію. Також заявник просить звернути увагу на кількість працівників з бейджами, на яких написано стажер-консультант.

При цьому, суд звертає увагу, що інформація, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.3, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Верховний Суд у постанові від 5 березня 2019 року по справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

При цьому, у постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі №440/6887/20, у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі 120/4608/20-а.

У спірному ж наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки.

Крім того, суд зазначає, що п.п. 80.2.3. п.80.2. ст.80 ПК України передбачає можливість проведення перевірки лише у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; а підпункт 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

У той же час, у наказі від 04.10.2022 №3649-п метою перевірки вказано: здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Тобто, мета перевірки визначена у наказі не відповідає п.п.80.2.3, 80.2.7 п. 80.2. ст. 80 ПК України, на підставі якого прийнятий спірний наказ про проведення фактичної перевірки.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувало отримання листа від ОСОБА_3 від 29.09.2022 із повідомленням, що в магазинах за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 здійснюється продаж одягу та взуття без видачі фіскальних чеків.

При цьому, вказаний відзив не містить посилань, яка інформація стала підставою та вказує на можливі порушення зі сторони позивача з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про можливі порушення позивачем вимог законодавства у зазначеній частині.

При вирішенні справи, суд враховує також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.09.2020 по справі № 640/21536/19 та від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 18.04.2022 у справі №440/6887/20 та зазначає, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління ДПС в Одеській області №3649-п від 04.10.2022 не відповідає положенням Податкового кодексу України, оскільки з його змісту неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги належать до задоволення.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 04.10.2022 № 3649-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 )».

3.Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2481(дві тисячі чотириста вісімдесят одну),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ФОП ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, .

Суддя Оксана БОЙКО