Справа № 580/3860/22
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/3860/22 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року, прийнятого у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» до Черкаської митниці ДФС про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці ДФС в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 16.08.2022 про коригування митної вартості товарів №UA902000/2022/000025/2;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.08.2022 №902072/2022/000023.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Позивач вважає, що при винесені рішення судом першої інстанції не був взятий до уваги той факт, що документи, які були подані позивачем до митного оформлення за митною декларацією від 15.08.2022 №UA902070/2022/700703 були об`єктивними та достовірними та такими, що у повній мірі надають можливість виконати всі митні формальності, передбачені Митним кодексом України, в тому числі і встановити правильність класифікації згідно УКТ ЗЕД. У зв`язку з чим, відсутні підстави стверджувати про наявність в діях позивача ознак порушення митних правил. І має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Позивач звертає увагу, що листом від 20.07.2022 він роз`яснював відповідачу, що нами був здійснений платіж згідно Контракту №1к від 18.10.2021, Дополнительного Соглашения №2 від 12.01.2022 та специфікації №02 від 12.01.2022 на суму 40 106, 30 дол.США, платіжне доручення №220112/000124851 від 12.01.2022. В згаданому платіжному дорученні в графі «призначення платежу» невірно зазначений номер специфікації, а саме: «№2 від 12.01.2022», а правильним слід вважати: «№02 від 12.01.2022». Роз`яснення було прикріплено при поданні першої декларації. Як доказ цього, ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» був зроблений запит в банк й останній виправив описку (копії підтверджувальних платіжних документів додані до позову).

На думку позивача, суд першої інстанції неправомірно взяв до уваги пояснення відповідача, викладене в його листі-повідомленні від 16.08.2022 про те, що «відповідно до додаткової угоди №2 від 12.01.2022 до Контракту №1к змінено умови поставки на CIF ГДАНСЬК. Водночас, до митного контролю надано коносамент, виданий 15.01.2022, в якому уже зазначено місце доставки та порт вивантаження ГДАНСЬК, а тому невідомо яким чином на момент видачі коносаменту зазначені умови поставки, які ще не було змінено додатковою угодою №2 до контракту» і водночас не взяв до уваги лист-відповідь ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» від 15.08.2022 №1а, в якому роз`яснено, що у зв`язку з початком воєнних дій РФ в Україні контейнер лінії МШЗ номер TCLU0728910 був перенаправлений у порт ГДАНСЬК, Польща, а тому при узгодженні з постачальником на підставі Додаткової угоди між сторонами від 16.05..2022 №2а були змінені умови на інше CIF- ГДАНСЬК.

Щодо прийняття до уваги судом першої інстанції іншого твердження відповідача про наявність у ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» двох документів (коносаментів), які мають ідентичний номер та дату, то листом №02в від 17.08.2022 відповідачу було роз`яснено, що були змінені умови поставки, у зв`язку з початком воєнних дій в Україні. Додаткова угода щодо цього митниці надавалась, листи пояснення відправлялись. Була проведена корекція коносамента №G, де було змінено порт прибуття з Pivdennyi, UA на Gdansk, PL. При цьому, дата видачі та номер коносамента залишився такий, як і був при видачі першого документа.

Крім іншого, відповідачу повідомлялося, що до його листа, як доказ, ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» «прикріплює Bill of lading з підписом на печаткою агента перевізника. В декларації країни експорту вказаний перший коносамент, без корекції, тому і порт доставки вказаний «Південний». Декларація була оформлена на момент відвантаження товару та видачі першого документа, де і був вказаний порт Pivdennyi, UA . Декларація виписується один раз на етапі виходу контейнера, потім може змінюватись маршрут і робиться коригування коносаменту, а саме порту призначення».

ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» вказує, що вантажно-розвантажувальні роботи, перетарка та експедирування включені у вартість перевезення, згідно Довідки про транспорті витрати №408 від 15.08.2022 де вартість вказана загальна однією стрічкою до кордону та після кордону. Уточнюючу довідку також було прикріплено.

Щодо ПП «Транскарго», то останнє являються експедиторами, не перевізниками і Договір транспортного експедирування був укладений саме з ПП «Транскарго». Цей Договір №12/10-2017 був приєднаний до декларації. ПП «Транскарго» в свою чергу, за експедиторську винагороду, вже уклало договір з прямим перевізником, який і виконав доставку вантажу.

Отже, в заявці на перевезення №1-08 в «Переліку і вартість експедиторських послуг» вказана загальна вартість перевезення від місця завантаження до місця прибуття, а також інших витрат які понесені ними. В Довідці про транспорті витрати №408 від 15.08.2022, вже уточнено написано скільки витрат понесено до кордону. скільки - після кордону. Загальна сума витрат на перевезення та вартість вантажно-розвантажувальних роботі, перетарки, експедирування 150 000 грн. включено у митну вартість товару, та зазначена в одному рядку.

Щодо Сертифіката походження, то останній, як ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» повідомляло митницю, був наданий та прикріплений до графи 44, тов. 29. У сертифікаті номер 22С4403А2654/00655 від 18.01.2022 зазначений один код УКТЗЕД , який на рівні 4-х знаків співпадає в нашими кодами, тому він був прикріплений тільки до одного товару.

На думку ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА», зауваження, на які посилався відповідач, не є підставами для коригування митної вартості товару, адже ніяким чином не можуть впливати на його ціну та визначення митних платежів. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА», оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

13.01.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.10.2021 між позивачем та компанією TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT СО., LTD (Китай) укладено Контракт №1к на поставку запасних частин, відповідно до якого останній поставляє (продає) позивачу товар «запасні частини до сільськогосподарських машин і тракторів». Замовлення товару проводилось між сторонами контракту шляхом попередніх переговорів через месенджери VIBER, SKYPE без оформлення паперових носіїв.

На виконання умов цього контракту між позивачем та компанією TIANJIN ZHONGHU IMPORT EXPORT СО., LTD (Китай) укладені: додаткова угода від 12.01.2022 №2 до Контракту №1к; Додаткова угода №2а від 16.05.2022 до Контракту №1к; специфікація від 12.01.2022 №02 на суму 40 106,30 доларів США, інвойс, та інші документи.

Оплата товару була проведена відповідно до платіжного доручення від 12.01.2022 №220112/000124851 у сумі 40 106, 30 доларів США. Товар був завантажений в контейнер з оформленням пакувального листа, а перевізник надав Bill of Lading (коносамент).

Умовами поставки відповідно до п.п. 2.2-2.3 Контракту №1к є CIF - місто Одеса (Чорноморськ), Україна, «Інкотермс-2010», однак у зв`язку з розпочатими Російською Федерацією повномаштабними військовими діями проти України контейнер з товаром лінією МШК номер TCLU0728910 був перенаправлений у порт «ГДАНСЬК», Польща, тому при узгодженні з постачальником на підставі Додаткової угоди між сторонами від 16.05.2022 №2 були змінені умови на інше CIF- ГДАНСЬК .

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу електронну митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ» оформлену відповідно до ст. 53 Митного кодексу для випуску товарів у вільний обіг, що була прийнята відповідачем до оформлення та їй було присвоєно №UA902070.2022/700703. Митна вартість була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

В порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, частин 1, 4 статей 337, 320 Митного кодексу України відповідачем встановлено, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару (вартість товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті) та не надано відомостей щодо усіх складових митної вартості, надані до і митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:

- відповідно до наданих до митного оформлення документів зазначено, що товар постачається за умови 100% попередньої оплати. Згідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що декларант зобов`язаний надати до митного оформлення банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару в разі якщо рахунок сплачено. До митного оформлення надано банківський платіжний документ, відповідно до якого зазначено, що оплату здійснено за товар відповідно специфікації №2 від 12.01.2022, в той час до митного оформлення надано специфікацію №02 від 12.01.2022. Імпортером не можуть бути внесені зміни до банківських платіжних документів. Отже, декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті;

- відповідно до додаткової угоди №2 від 16.05.2022 до контракту №1к змінено умови поставки CIF Гданськ. Водночас, до митного оформлення надано коносамент виданий 15.01 2022, в якому вже зазначено місце доставки та порт вивантаження Гданськ. Отже, невідомо яким чином, на момент видачі коносаменту зазначено умови поставки які ще не було змінено додатковою угодою №2 до контракту;

- відповідно до наданої до митного оформлення митної декларації країни експорту зазначено номер коносаменту №G01 22011425 від 15.01.2022 та водночас зазначено порт доставки «Південний». Відповідно до наданого до митного оформлення коносаменту №G від 15.01.2022 зазначено порт доставки «Гданськ»;

- відповідно до наданої до митного оформлення CMR перевізником зазначено ОСОБА_1 , водночас для підтвердження складових митної вартості до митного оформлення надано заявку, довідку, та рахунок видані ПП «Транскарго». Отже, декларантом документально не підтверджено відомості щодо складових митної вартості;

- відповідно до заявки №1-08 від 20.07.2022 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування окремим рядком зазначено вартість (57 000 грн.) вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки та експедирування. Водночас, при визначенні митної вартості, такі складові не було додано до вартості товару що фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто, декларантом додано не усі складові митної вартості, чим порушено норми ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України;

- відповідно до ч. 2.6 контракту зазначено, що продавець разом з товаром надає покупцю сертифікат походження товару, однак до митного оформлення такого документу не надано;

- листом №16 від 15.08.2022 імпортер повідомляє про відсутність торгівельної марки на товари №№2.3,8,10,11,13,16,23,24,25,27,28,29,31. Водночас до митного оформлення заявлені товари №1,4,5,6,7,9,12,14,15,17,18,19,20...(та інші не зазначені у листі) також без торгівельної марки.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару у тому числі й на усунення виявлених обставин.

16.08.2022 декларантом надано до митниці документи:

довідка про транспортні витрати №408;

коносамент №G (порт доставки та порт вивантаження «Південний»; лист імпортера №02а; уточнюючий лист про торгівельну марку; договір транспортного експедирування між ПП «Транскарго» та ТОВ «Укроптзапчастина» та водночас повідомлено, що надати інших документів немає змоги.

Так, відповідачем здійснено контроль правильності визначення митної вартості товару з урахуванням документів наданих до митного оформлення до 16.08.2022 за результатом встановлено, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті, не надано відомостей щодо усіх складових митної вартості, а надані до митного оформлення документи містять розбіжності а саме:

відповідно до наданих до митного оформлення документів зазначено, що товар постачається за умови 100% попередньої оплати. Згідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що декларант зобов`язаний надати до митного оформлення банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару в разі якщо рахунок сплачено. До митного оформлення надано банківський платіжний документ, відповідно до якого зазначено, що оплату здійснено за товар відповідно специфікації №2 від 12.01.2022, в той час до митного оформлення надано специфікацію №02 від 12.01.2022. Імпортером не можуть бути внесені зміни до банківських платіжних документів. Платіжних документів що стосуються оцінюваних товарів до митного оформлення не надано;

відповідно до Додаткової угоди №2 від 16.05.2022 до контракту №1к змінено умови поставки на CІF Гданськ. Водночас, до митного оформлення надано коносамент №G виданий 15.01.2022 в якому вже зазначено місце доставки та порт вивантаження Гданськ. Отже, невідомо яким чином, на момент видачі коносаменту зазначено умови поставки які ще не було змінено додатковою угодою №2 до контракту. Як додатковий документ, декларантом надано ще один коносамент №G видании 15.01.2022, в якому вже місце доставки та порт вивантаження зазначено «Південний». Отже на даний момент в справах митниці наявні два документи (коносаменти) які мають ідентичний номер та видані однією датою, однак містять різні відомості щодо пункту призначення. Коносамент - документ, який видається морським перевізником вантажу та засвідчує прийняття вантажу до перевезення і зобов`язує доставити вантаж в пункт призначення. Коносамент виписується (підписується капітаном або агентом перевізника) виключно в момент прийняття вантажу на борт судна. Відповідно до ч. 2.2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних;

відповідно до наданої до митного оформлення митної декларації країни експорту зазначено номер коносаменту №G від 15.01.2022 та водночас зазначено порт доставки «Південний». На даний момент в справах митниці наявні два документи (коносаменти) які мають ідентичний номер (№G) та видані однією датою (від 15.01.2022), однак містять різні відомості щодо порту доставки (в одному коносаменті зазначено «Південний» в іншому «Гданськ»);

відповідно до наданої до митного оформлення CMR перевізником зазначено ОСОБА_1 , водночас для підтвердження складових митної вартості до митного оформлення надано договір транспортного експедирування між ПП «Транскарго» та ТОВ «Укроптзапчастина», заявку, довідки, та рахунок видані ПП «Транскарго». На даний момент відсутній зв`язок з безпосереднім перевізником оцінюваних товарів. Невідомо, чому саме ПП «Транскарго» виставлено рахунок, довідки про перевезення оцінюваного вантажу, в той час коли перевезення здійснювалось іншим суб`єктом;

відповідно до заявки №1-08 від 20.07.2022 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, окремим рядком зазначено вартість (57 000 грн.) вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки та експедирування. Водночас, при визначенні митної вартості, такі складові не було додано до вартості товару що фактично сплачена або підлягає сплаті. Витрати на навантаження, вивантаження та обробку товару, в декларації митної вартості виділені окремим рядком та повинні бути додані до митної вартості як складова митної вартості на підставі ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. Як додатковий документ декларантом надано довідку про транспорті витрати №408 відповідно до якої зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи, перетарка та експедирування включені у вартість перевезення. Відомості зазначеної довідки №408 протирічать відомостям заявки №1-08 від 20.07.2022 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, де окремим рядком зазначено вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки, експедирування та окремим рядком зазначено вартість доставки. Тобто, декларантом додано не усі складові митної вартості, чим порушено норми ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України;

відповідно до ч. 2.6 контракту зазначено, що продавець разом з товаром надає покупцю сертифікат походження товару, однак до митного оформлення такого документу не надано. Листом №02а, імпортером повідомлено що сертифікат походження був наданий прикріплений до гр. 44 митної декларації (товар 29). Однак, зазначене в листі не відповідає дійсності, оскільки сертифікату походження до митного оформлення декларантом не надано.

Відповідач прийшов до висновку, що декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару що базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті, не надано відомостей щодо усіх складових митної вартості, а надані до митного оформлення документи містять розбіжності, чим порушено норми ч. 2.2 ст. 52; ч. 2. ст. 53; частин 2, 10 ст. 58 Митного кодексу України та у зв`язку з чим застосування основного методу визначення митної вартості (за ціною угоди) є неможливим. В ході проведення консультації встановлено, що у декларанта та у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень ст. 59 Митного кодексу України. Водночас, у митниці та у декларанта наявна цінова інформація щодо митних вартостей подібних товарів Отже, в результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості, митні вартості товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості - за ціною угоди щодо подібних товарів, відповідно до положень ст. 60 Митного кодексу України. При коригуванні за основу взято митні вартості товарів оформлених у митному відношенні за митними деклараціями, зокрема з 31 найменування товарів змінено вартість за вказаним методом вартість 3 найменувань (дзеркало заднього огляду - код товару з 1,5649 дол.США до 3,21 дол.США за одиницю товару, паливні насоси для поршневих двигунів внутрішнього згорання до с/г тракторів - код товару з 3,5054 дол.США до 3,99 дол.США за одиницю товару, запасні частини до тракторів МТЗ. Прилади котролю за тиском масла у двигунах МТЗ - код товару з 0,7544 дол.США до 7,05 дол.США за одиницю товару).

Як наслідок, відповідачем прийнято рішення від 16.08.2022 про коригування митної вартості товарів №UA902000/2022/000025/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.08.2022 №902072/2022/000023.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що витрати на вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки, експедирування, вартість яких у сумі становить 57 000 грн., однак позивачем до основного аркуша ДМВ не додано додатковий аркуш «А» із зазначенням витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, що свідчить про невірне заявлення ним числового значення митної вартості та її складових.

Крім того, відповідно у ч. 2.6 Контракту №1к зазначено, що продавець разом з товаром надає покупцю сертифікат походження товару, однак декларантом до митного оформлення вищезазначеного документу не надано, а повідомлення імпортером листом №02а про те, що відповідний сертифікат походження був прикріплений до гр. 44 митної декларації (товар 29) - не відповідає дійсності, оскільки сертифікату походження до митного оформлення декларантом до митного органу надано не було.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

За визначеннями, що містяться у пунктах 20, 21, 23, 24, 37 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури;

митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання;

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;

особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На виконання ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами частин 1-3 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Керуючись частинами 1-3, 5, 6 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Стаття 54 МК України встановлює,що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин 1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-5, 9, 10, 11 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Стаття 60 МК України встановлює, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За приписами частин 1, 2, 5 ст. 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування митного органу відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом;

4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті;

5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Стаття 256 МК України встановлює, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

На виконання частин 1, 2, 7 - 9 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Митним органам забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Керуючись частинами 9-12 ст. 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Частини 1 - 4 ст. 318 МК України встановлюють, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається зі спірного рішення (а.с. 95 том 1) позивачем заявлено в якості складової митної вартості 150 000 грн., що відповідно до Довідки про транспортні витрати від 15.08.2022 вих.№408 є вартістю доставки вантажу від порта Gdansk до митного кордону України (ПП Ягодин). Згідно цієї ж довідки вартість доставки вантажу від митного кордону України (ПП Ягодин) до м. Корсунь-Шевченківський складає 59 000 грн.

Відповідно до п. 2.2. Контракту №1к від 18.10.2021: « 2.2. Условия поставки «Инкотерсм-2010»: CIF - порт Украина. В стоимость товара входит упаковка, маркировка, доставка груза на борт судна, а также транспортные расходы «Продавца» по доставке товара до пункта назначения, размещения и крепления в трюме, а также стоимость материалов, которые использовались для этой цели. Страховка товара не производилась.»

16.05.2022 позивачем було укладено Додаткову угоду №2а до Контракут 31к від 18.1.2021, відповідно до якого п. 2.2. викладено в наступній редакції: « 2.2. Условия поставки «Инкотерсм-2010»: CIF - Гданск, Польша. В стоимость товара входит упаковка, маркировка, доставка груза на борт судна, а также транспортные расходы «Продавца» по доставке товара до пункта назначения, размещения и крепления в трюме, а также стоимость материалов, которые использовались для этой цели. Страховка товара не производилась. Доставка с г. Гданск, Польша до пункта разгрузки (Украина, г. Корсунь-Шевченковский, ул. Костомарова 53 Б) оплачивается за счет «Покупателя».»

Щодо частини оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, а саме: відповідно до наданих до митного оформлення документів зазначено, що товар постачається за умови 100% попередньої оплати. Згідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що декларант зобов`язаний надати до митного оформлення банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару в разі якщо рахунок сплачено. До митного оформлення надано банківський платіжний документ, відповідно до якого зазначено, що оплату здійснено за товар відповідно специфікації №2 від 12.01.2022, в той час до митного оформлення надано специфікацію №02 від 12.01.2022. Імпортером не можуть бути внесені зміни до банківських платіжних документів. Платіжних документів що стосуються оцінюваних товарів до митного оформлення не надано, слід зазначити наступне.

Як вбачається з п. 1 Дополнительного соглашения №2 від 12.01.2022 до Контракту №1к від 18.10.2021: «…согласно пункта 5.3 Контракта №1к от 18.10.2021г. Покупатель осуществляет платеж в раз мере 100% от общей суммі Спецификации №02 от 12.01.2022г., на суму 40 106,30 (сорок тисяч сто шесть долларов США 30 центов)…» (а.с. 14 том 1).

Платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №4 від 12.01.2022 переказано 40 106,30 доларів США продавцю позивача, вказане підтверджено випискою АТ «МОТОР-БАНК» від 12.01.2022 (а.с. 33-35 том 1).

Колегія суддів звернула увагу, що в банківських документах (а.с.34-35 том 1) зазначено в одному випадку, що платіж здійснено за специфікацію 02 від 12.01.2022, а в іншому, що платіж здійснено за специфікацію 2 від 12.01.2022. Так, матеріали справи містять Специфікацію №02 до Контракту від 18.10.2021 (а.с. 36-37 том 1).

Щодо вказаного, позивач зазначає, що листом від 20.07.2022 він повідомив відповідачу, що нами був здійснений платіж згідно договору №1к от 18.10.2021, додаткової угоди № 2 від 12.01.2022 та специфікації №02 від 12.01.2022 на суму 40 106, 30 дол.США, платіжне доручення №220112/000124851 від 12.01.2022. В згаданому платіжному дорученні в графі «призначення платежу» невірно зазначений номер специфікації, а саме: «№2 від 12.01.2022», а правильним слід вважати: «№02 від 12.01.2022». Роз`яснення було прикріплено при поданні першої декларації. Крім того митному органу повідомлено, що ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» зробило відповідний запит в банк з вказаного питання та банк виправив вказану описку.

Зважаючи на те, що інших недоліків платіжне доручення не містить та факт перерахування оплати за товар підтверджено матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач застосував формальний підхід при вирішенні даного питання. Крім того, згаданий недолік усунуто та такий не стосується безпосередньо ціни товару, сплата за який не оспорюється учасниками справи.

Щодо частини оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, а саме: відповідно до Додаткової угоди №2 від 16.05.2022 до контракту №1к змінено умови поставки на CІF Гданськ. Водночас, до митного оформлення надано коносамент №G виданий 15.01.2022 в якому вже зазначено місце доставки та порт вивантаження Гданськ. Отже, невідомо яким чином, на момент видачі коносаменту зазначено умови поставки які ще не було змінено додатковою угодою №2 до контракту. Як додатковий документ, декларантом надано ще один коносамент №G видании 15.01.2022, в якому вже місце доставки та порт вивантаження зазначено «Південний». Отже на даний момент в справах митниці наявні два документи (коносаменти) які мають ідентичний номер та видані однією датою, однак містять різні відомості щодо пункту призначення, слід зазначити наступне.

Як вбачається з пунктів 2.2. та 2.3. розділу 2 Контракту №1к від 18.10.2021: «…Условие поставки согласно «Инкотермс-2010»: CIF - порт Украина….Датой поставки товара считается дата выдачи коносамента с указанием имени Покупателя и конечного порта назначения - город ОДЕССА, Украина. Пункт назначения город ОДЕССА может быть изменен на пункт назначения город ЧЕРНОМОРСК. Передача товара Покупателю осуществляется в пункте поставки по количеству - согласно коносамента или счету-фактуре (инвойсу), спецификации…».

Дополнительным соглашением №2а від 15.05.2022 до Контракту №1к від 18.10.2021 викладено п. 2.2. в новій редакції: «…Условие поставки согласно «Инкотермс-2010»: CIF - Гданск, Польша… Доставка с г. Гданск, Польша до пункта разгрузки (Украина, г. Корсунь-Шевченковский, ул. Костомарова 53 Б) оплачивается за счет «Покупателя»…».

В розділі 20 електронної декларації позивача зазначено умови поставки - CIF, PL Гданськ.

В матеріалах справи наявний BILL OF LADING (коносамент) G від 15.01.2022 в якому в графі «порт розвантаження» (port of discharge) зазначено GDANSK, PL, а в графі «місце поставки» (place of delivery) зазначено GDANSK, PL (а.с 48 том 1). Та як вірно вказує, відповідач наявний BILL OF LADING (коносамент) G від 15.01.2022 в якому в графі «порт розвантаження» (port of discharge) зазначено PIVDENNYI, UKRAINE, а в графі «місце поставки» (place of delivery) зазначено PIVDENNYI, UKRAINE (а.с. 50 том 1).

Міжнародна товарно-транспортна накладна CMR в графі 4 («место и дата погрузки груза») зазначено POLAND.

Як не заперечується учасниками справи, товар був доставлений через м. Гданськ, Польща.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 133 Кодексу торговельного мореплавства України (далі -КТМ України) за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).

Відповідно до п. 2 абз. 2 ст. 134 КТМ України документами, що підтверджують наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, є: коносамент - якщо договір не передбачає умови, зазначеної в пункті 1 цієї статті.

Стаття 135 КТМ України встановлює, що правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Керуючись частинами 1, 4 ст. 137 КТМ України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу.

На виконання ч. 1 ст. 138 КТМ України у коносаменті зазначаються:

1) найменування судна, якщо вантаж прийнято до перевезення на визначеному судні;

2) найменування перевізника;

3) місце приймання або навантаження вантажу;

4) найменування відправника;

5) місце призначення вантажу чи, при наявності чартеру, місце призначення або направлення судна;

6) найменування одержувача вантажу (іменний коносамент) або зазначення, що коносамент видано "наказу відправника", або найменування одержувача з зазначенням, що коносамент видано "наказу одержувача" (ордерний коносамент), або визначенням, що коносамент видано на пред`явника (коносамент на пред`явника);

7) найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнішній вигляд, стан і особливі властивості вантажу;

7-1) для небезпечних вантажів - найменування вантажу, порядковий номер виробу або речовини відповідно до прийнятої Організацією Об`єднаних Націй системи, клас (підклас), група сумісності для вантажів класу 1, додаткові види небезпеки та група пакування (якщо визначена), а також маса нетто вибухової речовини;

8) фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено;

9) час і місце видачі коносамента;

10) кількість складених примірників коносамента;

11) підпис капітана або іншого представника перевізника.

Стаття 139 КТМ України встановлює, що перевізник зобов`язаний видати відправнику на його бажання кілька примірників коносамента тотожного змісту, причому в кожному з них відмічається кількість складених примірників коносамента. Після видачі вантажу по одному з примірників коносамента решта примірників втрачає силу.

На виконання п. 3 ч. 1 ст. 162 КТМ України вантаж видається в порту призначення: за коносаментом на пред`явника - пред`явнику коносамента.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж 15.01.2022 вибув з порту відправлення.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до Контракту №1к від 18.10.2021: «…2.3… Передача товара «Покупателю» осуществляется в пункте поставки по количеству - согласно коносамента или счету-фактуре (инвойсу), спецификации…

8.3. При наступлении форс-мажорных обстоятельств решение об условиях дальнейшего сотрудничества прринимается по обоюдному согласию Сторон…

10.2. Все документы, связанные с подписанием и выполнением данного Контракта, а также изменения и дополнения к ним, переданные с помощью факсимильной связи, имеют силу оригинала для обеих Сторон….».

Колегія суддів звертає увагу, що за відсутності примірника коносаменту на пред`явника в порту призначення (Гданськ, Польща) перевізник не зміг би отримати такий вантаж.

Отже, колегія суддів бере до уваги пояснення позивача, зокрема, що аналогічний коносамент був виписаний на судні під час транспортування у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, а саме: у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та терміновою необхідністю зміни місця призначення вантажу та вважає такі доречними та обґрунтованими. Складання в травні 2022 року Додаткової угоди, в якій зазначено про нове місце призначення вантажу (Гданськ, Польща) не суперечить встановленим обставинам та умовам Контракту №1к від 18.10.2021 в частині можливого погодження змін до такого договору в електронній формі.

Крім того, згаданий недолік не стосується безпосередньо ціни товару, сплата за який не оспорюється учасниками справи.

Щодо частини оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, а саме: відповідно до наданої до митного оформлення CMR перевізником зазначено ОСОБА_1 , водночас для підтвердження складових митної вартості до митного оформлення надано договір транспортного експедирування між ПП «Транскарго» та ТОВ «Укроптзапчастина», заявку, довідки, та рахунок видані ПП «Транскарго». На даний момент відсутній зв`язок з безпосереднім перевізником оцінюваних товарів. Невідомо, чому саме ПП «Транскарго» виставлено рахунок, довідки про перевезення оцінюваного вантажу, в той час коли перевезення здійснювалось іншим суб`єктом.

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної CMR в графі 16 (перевізник) та 23 (подорожній лист, прізвища водіїв, підпис і штамп перевізника) стоїть кругла печатка ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору транспортного експедирування №12/10-2017, укладеного між ПП «ТРАНСКАРГО» та ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА»:

«…2. Обов`язки сторін

2.1. Обов`язки Виконавця:

«…2.1.1. За дорученням Клієнта, організовує перевезення вантажів Клієнта морським, залізничним, автомобільним, авіаційним транспортом, включаючи організацію перевалки і зберігання вантажів і контейнерів та інші операції, необхідні для виконання доручення Клієнта.

2.1.2. Укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, пере маркування, ремонт тари, завантаження та розвантаження контейнерів, відбір проб та зразків, зважування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. За рахунок коштів Клієнта, проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші обов`язкові платежі…».

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом цього договору, ПП «ТРАНСКАРГО» організовує перевезення вантажів позивача. Крім того, з вказаного договору вбачається погоджене ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» право ПП «ТРАНСКАРГО» укладати від свого імені договори з експедиторськими та іншими організаціями на перевезення вантажів і контейнерів.

Як підтверджено матеріалами справи, 01.03.2021 між ПП «ТРАНСКАРГО» та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір №01032021/5 про надання послуг з перевезення вантажу (а.с. 62-67 том 1) за яким: «…1.1. Перевізник зобов`язується доставити довірений йому вантаж, що належить клієнтам - замовникам послуг Експедитора, до пункту призначення та видати його особі, яка має право на отримання вантажу (вантажоодержувачу), а Експедитор зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену суму…

2.9. Факт виконання кожного перевезення, який є підставою для здійснення розрахунків між сторонами, підтверджується товарно-транспортною накладною або CMR-накладною, на підставі яких сторони підписують відповідний акт виконаних робіт або інший документ, що має аналогічний зміст.

2.10. Сторони дійшли згоди, що товаросупровідні документи, у т.ч. CMR, мають повну юридичну силу при наявності в них печатки або/та підпису Вантажовідправника або/та Вантажоодержувача, або/та Експедитора перевезення або іншої уповноваженої особи, а також Перевізника…

…3.1.9. Нести матеріальну відповідальність за цілісність і збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку в пункт призначення і видачу його вантажоодержувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній, CMR, з проставленням штампів і печаток вантажоодержувача у відповідних графах CMR/ТТН…

…3.2. Відповідно до цього Договору Експедитор зобов`язується:

…3.2.5. Здійснювати своєчасні розрахунки з Перевізником за перевезення вантажів в межах вказаного Договору…

…3.2.7. Проводити оплату за фактично надані транспортні послуги на умовах цього Договору, а також оплачувати за додатковою угодою сторін не передбачені вказаним Договором послуги, що виконуються Перевізником на вимогу Експедитора…».

Проаналізувавши два вказані договори, колегія суддів не вбачає будь-яких неузгодженостей чи незрозумілостей, про які вказує відповідач, оскільки між позивачем та ПП «ТРАНСКАРГО» укладено договір, спрямований на отримання комплексу послуг з перевезення вантажів, з метою виконання якого ПП «ТРАНСКАРГО» має право та укладає подальші договори безпосередньо з перевізниками (у спірному випадку з ФОП ОСОБА_2 ) та розраховується з ними коштом ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА».

Щодо частини оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, а саме: відповідно до заявки №1-08 від 20.07.2022 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, окремим рядком зазначено вартість (57 000 грн.) вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки та експедирування. Водночас, при визначенні митної вартості, такі складові не було додано до вартості товару що фактично сплачена або підлягає сплаті. Витрати на навантаження, вивантаження та обробку товару, в декларації митної вартості виділені окремим рядком та повинні бути додані до митної вартості як складова митної вартості на підставі ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. Як додатковий документ декларантом надано довідку про транспорті витрати №408 відповідно до якої зазначено, що навантажувально-розвантажувальні роботи, перетарка та експедирування включені у вартість перевезення. Відомості зазначеної довідки №408 протирічать відомостям заявки №1-08 від 20.07.2022 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування, де окремим рядком зазначено вантажно-розвантажувальних робіт, перетарки, експедирування та окремим рядком зазначено вартість доставки.

Як вбачається з заявки №1-08 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування ПП ТРАНСКАРГО» від 20.07.2022 перелік і вартість експедиторських послуг: вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР), перетарка, експедирування - 57 000 грн., доставка автомобільним/залізничним транспортом - 152 000 грн.

Відповідно до Довідки про транспортні витрати від 15.08.2022 №408, яка надана ПП ТРАНСКАРГО», доставка вантажу на адресу ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» від порта Gdansk до митного кордону України (ПП Ягодин) складає 150 000 грн. Від митного кордону України (ПП Ягодин) до м. Корсунь-Шевченківський - складає 59 000 грн.

Відповідно до Довідки про транспортні витрати від 15.08.2022 №408, яка надана ПП ТРАНСКАРГО», доставка вантажу на адресу ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» від порта Gdansk до м. Корсунь-Шевченківський складає 209 000 грн., при цьому - з порта Gdansk до митного кордону України (ПП Ягодин) складає 150 000 грн., від митного кордону України (ПП Ягодин) до м. Корсунь-Шевченківський - складає 59 000 грн. навантажувально-розвантажувальні роботи, перетарка, експедирування включені у вартість перевезення.

15.08.2022 ПП ТРАНСКАРГО» сформовано рахунок на оплату №1108 за міжнародне перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Корсунь-Шевченківський (Україна) на суму 209 000 грн.

Як не заперечується учасниками справи, позивачем заявлено митну вартість за першим методом (ціна договору) та також включено до складової митної вартості 150 000 грн. витрат на транспортування.

Колегія суддів вважає, що вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР), перетарка, експедирування - 57 000 грн. (заявка №1-08 на надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування ПП ТРАНСКАРГО» від 20.07.2022), які включені в доставку вантажу на адресу ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» від митного кордону України (ПП Ягодин) до м. Корсунь-Шевченківський (59 000 грн., відповідно до Довідки про транспортні витрати від 15.08.2022 №408, яка надана ПП ТРАНСКАРГО») мають бути також включені позивачем до витрат на транспортування в силу приписів підпунктів б, в п. 1 та пунктів 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України.

Втім, колегія суддів не погоджується з відповідачем, що вказаний недолік декларування може стати підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості ввезеного товару, із застосуванням Методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів за приписам ст. 60 МК України, оскільки, відповідно до пп. в) п. 1 ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що не впливають значною мірою на вартість товару.

Учасниками справи не заперечується, що ціна вантажу була визначена продавцем та покупцем на рівні 40 106,30 дол.США (курс валют 36.5686 грн./дол.США), а сума не включених транспортних витрат, як вказано вище 57 000 грн. (1 558,71 дол.США). Отже, колегія суддів вважає, що такі не включені витрати не впливають значною мірою на вартість товару, відтак не є підставою для застосування наступних другорядних методів визначення митної вартості товару.

Колегія суддів зауважує, що в силу вказаних положень ч. 10 ст. 58 МК України, відповідач має повноваження включити такі 57 000 грн. до митної вартості ввезеного товару.

Щодо частини оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, а саме: відповідно до ч. 2.6 контракту зазначено, що продавець разом з товаром надає покупцю сертифікат походження товару, однак до митного оформлення такого документу не надано. Листом №02а, імпортером повідомлено що сертифікат походження був наданий прикріплений до гр. 44 митної декларації (товар 29). Однак, зазначене в листі не відповідає дійсності, оскільки сертифікату походження до митного оформлення декларантом не надано.

За приписами частин 1 та 2 ст. 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 МК України товари у розібраному чи незібраному вигляді, що поставляються кількома партіями, у разі якщо за виробничими чи транспортними умовами неможливе їх відвантаження однією партією, а також у випадках, коли партія товару роздрібнена на кілька партій в результаті помилки, повинні розглядатися за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи як єдиний товар для цілей визначення країни походження товару.

Умовою застосування цього правила є:

1) попереднє повідомлення митного органу про роздрібнення партії розібраного чи незібраного товару на кілька партій із зазначенням причин такого роздрібнення, наявність докладної специфікації кожної партії із зазначенням кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, вартості і країни походження товарів, що входять до кожної партії;

2) документальне підтвердження помилковості роздрібнення однієї партії товару на кілька партій;

3) поставка всіх партій товарів з однієї країни одним постачальником;

4) митне оформлення всіх партій товарів в одному митному органі.

Стаття 43 МК України встановлює, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Документи, що підтверджують походження товару, зберігаються в порядку та протягом строків, визначених статтею 355 цього Кодексу.

За приписами ч. 4 ст. 44 МК України документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо:

1) товари, що переміщуються через митний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню відповідно до цього Кодексу;

2) товари ввозяться громадянами та оподатковуються за єдиною ставкою мита відповідно до розділу XII цього Кодексу;

3) товари ввозяться на митну територію України в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування;

4) товари переміщуються митною територією України в режимі транзиту;

5) це передбачено міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України;

6) через митний кордон України переміщуються зразки флори, фауни, ґрунтів, каміння тощо для наукових досліджень, відібрані на об`єктах України, які розташовані в полярних регіонах або на островах у нейтральних водах Світового океану, що знаходяться у сфері наукових інтересів України.

Керуючись ст. 48 МК України митний орган відмовляє у випуску товару, якщо цей товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

До товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання митним органом не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Як вірно зазначено відповідачем у спірному рішенні, пп. д) п. 2.6. Контракту №1к від 18.10.2021 передбачає те, що продавець разом з товаром надає покупцю сертифікат походження товару.

Втім, колегія суддів має сумнів щодо тези відповідача у рішенні про визначення митної вартості товарів про те, що такий сертифікат походження товару позивачем не надано, оскільки в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902070/2022/000023 від 17.08.2022 зазначено про надання Сертефікату про походження товару (Certificate of origin) 22С4403А2654/00655 від 18.01.2022

Теза позивача, що сертифікат походження товару був наданий ним в якості додатку до одного з товарів (товар 29, графа 44) також знайшли своє підтвердження матеріалами справи, оскільки графа 44 декларації позивача (а.с. 26 том 1) містить запис: « 0861 22С4403А2654/00655 18.01.22, що також співпадає з написом на скіншот з листа ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» від 17.08.2022 вих.№02в до Черкаської митниці ДФС (а.с. 93 том 1).

Отже, дана теза відповідача, зазначена у рішенні про визначення митної вартості товарів спростована матеріалами справи.

Також, колегія суддів звернула увагу, що у спірній Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902070/2022/000023 від 17.08.2022 відповідачем вказано про порушення позивач ст. 368 МК України, втім як встановлено колегією суддів ст. 368 регулює визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів та знаходить у Главі 53 МК України - Загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, Розділ XII Особливості пропуску та оподаткування товарі, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, що очевидно не може бути застосовано до ТОВ «УКРОПТЗАПЧАСТИНА».

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення від 16.08.2022 про коригування митної вартості товарів №UA902000/2022/000025/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902070/2022/000023 від 17.08.2022 прийняті відповідачем із порушенням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме: не обґрунтовано, не добросовісно, не пропорційно.

Митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів та унеможливлюють визначення такої митної вартості за Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (1 метод). В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Таким чином, враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав відповідачу належні та допустимі докази на підтвердження митної вартості, а розбіжності щодо витрат на транспортування (не включення 57 000 грн. до транспортних витрат) можливо включити до транспортних витрат під час визначення митної вартості товарів за Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (1 метод), керуючись ч. 10 ст. 58 МК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості за Методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів та картку відмови за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару. Тому відповідач під час здійснення контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому таку необхідно задовольнити, натомість суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» до Черкаської митниці ДФС про скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 16.08.2022 про коригування митної вартості товарів №UA902000/2022/000025/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.08.2022 №902072/2022/000023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (, вулиця Дашковича Остафія, будинок 76, місто Черкаси, Черкаська область, поштовий індекс 18007) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОПТЗАПЧАСТИНА» (, юридична адреса: вулиця Академіка Заболотного, будинок 33/162-А, кімната 1, місто Київ, поштовий індекс 03143; фактичне місцезнаходження: вулиця Костомарова будинок 53 Б, місто Корсунь-Шевченківський, Черкаська область, поштовий індекс 19403) судові витрати по сплаті судового збору: в суді першої інстанції у сумі 5 200 грн. (п`ять тисяч двісті гривень) відповідно до платіжного доручення №3731 від 18.08.2022 та в суді апеляційної інстанції у сумі 7 800 грн. (сім тисяч вісімсот гривень) відповідно до платіжної інструкції №3917 від 10.11.2022.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан