Справа № 280/3522/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 лютого 2023 року Справа № 280/3522/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

2. Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.04.2022 № 84 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 12.04.2022 на підставі пункту 2 частини 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки мала необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас, орган Пенсійного фонду відмовив у призначенні пенсії та зазначив, що позивач матиме право на призначення пенсії з 09.02.2023. Позивач вважає такі дії протиправними та наголошує, що її сумарний пільговий стаж за Списком №1 та Списком №2 становить 6 років 1 місяць 13 днів, а не 5 років 10 місяців 0 днів, як хибно зазначено в оскаржуваному рішенні. Отже, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, тобто з 57 років. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.06.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3522/22; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач 1 позов не визнав, у поданому відзиві послався на те, що у квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області встановлено, що страховий стаж позивача становить 30 років 2 місяці 0 днів, у т.ч. пільговий стаж 5 років 10 місяців 0 днів. При цьому, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням на день звернення за призначенням пенсії пенсійного віку 50 років, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він спростовує доводи відповідача 1 та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 05.10.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2); розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Відповідач 2 позов не визнав, подав відзив, в якому зазначив, що оскільки станом на дату звернення за призначенням пенсії позивачу зараховано пільговий стаж 5 років 10 місяців 0 днів, то право на пенсію на пільгових умовах у неї виникне з 09.02.2023. У задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії від 12.04.2022, в якій просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.04.2022 № 84 у призначенні пенсії відмовлено. При цьому, в рішенні зазначено, що вік заявника становить 57 р. 2 міс. 4 дн., страховий стаж складає 30 р. 2 м. 0 дн., пільговий стаж 5 р. 10 міс. 0 дн. Отже, позивач матиме право на призначення пенсії на пільгових умовах з 09.02.2023.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Відділу обслуговування громадян №6) від 22.04.2022 №0800-0209-8/19011 позивача поінформовано про прийняття вищевказаного рішення.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи спір по суті, суд керується наступними мотивами.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом досліджено трудову книжку позивача та встановлено, що в ній, серед іншого, міститься такі записи:

05.05.2003 прийнята до ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в цех пилоуловлювання та виробництва фтористих солей машиністом вентиляційної та аспіраційної установок по 3 розряду;

04.01.2007 переведена оператором з обслуговування установок для пилогазоулавлювання 4 розряду цеху пилоуловлювання та виробництва фтористих солей;

17.06.2009 звільнена.

Крім того, у трудовій книжці містяться відомості про проведення атестації робочих місць позивача. Так, за результатами атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено професії «машиністи вентиляційний та аспіраційних установок» (наказ від 31.08.2005 №451; Список №2, р. VII, підр. 15а, позиція 8.15а) та «оператор з обслуговування установок для пилогазоулавлювання» (наказ від 31.08.2005 №451; Список №1, р. VII, підр. 15а, позиція 7.15а).

Також, довідками ВАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» від 23.02.2010 №29/п та №30/п підтверджується зайнятість ОСОБА_1 повний робочий день на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме у період з 05.05.2003 по 03.01.2007 (за Списком №2) та з 04.01.2007 по 17.06.2009 (за Списком №1). У відпустах без збереження заробітної плати позивач у вказані періоди не знаходилась.

Разом із тим, як вбачається із розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , орган Пенсійного фонду не зарахував до її пільгового стажу період з 16.05.2005 по 30.08.2005. Будь-яких пояснень з цього приводу суду не надано.

Отже, враховуючи, що зайнятість ОСОБА_1 повний робочий день на роботі, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, у періоді з 16.05.2005 по 30.08.2005 підтверджується як записами у її трудовій книжці, так і уточнюючими довідками підприємства-роботодавця, суд доходить висновку про те, що відповідачем 2 протиправно не враховано даний період до пільгового стажу позивача.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, для належного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 18.04.2022 № 84 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу період роботи з 16.05.2005 по 30.08.2005 до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що спірне рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як помилково зазначено у позовній заяві. Відповідач 1 дій щодо відмови у призначенні пенсії позивачу не вчиняв, а лише повідомив про прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 12.04.2022 на підставі пункту 2 частини 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2, слід зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, працівники, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в даному випадку такий стаж для жінок за Списком №2 складає 10 років), але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу, мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону. Для жінок встановлено зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною п`ятою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Тобто, враховуючи приписи ч. 5 ст. 114 Закону №1058-IV, стаж позивача за Списком № 1 може бути зарахований як стаж за Списком №2 з метою призначення їй пенсії на пільгових умовах.

Орган Пенсійного фонду, приймаючи спірне у цій справі рішення, обліковував сумарний пільговий стаж позивача за Списками № 1 та № 2 у розмірі 5 років 10 місяців 0 днів.

Однак, як встановлено вище, зарахуванню до стажу позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, підлягає також період з 16.05.2005 по 30.08.2005.

Отже, з урахуванням періоду з 16.05.2005 по 30.08.2005, позивач має пільговий стаж в розмірі 6 повних років.

Відповідно до ч. 2 ст. 44, ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком №2), зі зменшенням пенсійного віку, з дня звернення за пенсією 12.04.2022, оскільки вона досягла встановленого віку (на момент звернення 57 років; при цьому, загальний пенсійний вік 60 років може бути зменшено на 3 роки), мала страховий стаж понад 25 років, що підтверджується розрахунком стажу, а також, з урахуванням висновків суду, стаж за Списком №2 більше 6 років.

Посилання відповідача 1 у відзиві на те, що позивач не досягла навіть віку 50 років, спростовуються матеріалами справи.

Разом із тим, суд звертає увагу на наступне.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 18.04.2022 № 84. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ у Львівській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ у Львівській області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з дня звернення за пенсією 12.04.2022.

Також, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 виплатити позивачу призначену з 12.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким винесено протиправне рішення, а саме Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Стосовно судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, слід зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Так, до матеріалів справи надано:

Договір про надання правової допомоги адвокатом від 26.05.2022 №301/26, за умовами якого Адвокат зобов`язується надати Клієнтові правову допомогу, зазначену у п. 1.2. даного договору, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатові гонорар за надані послуги. (п. 1.1. Договору). Адвокат надає Клієнтові наступні послуги: 1.2.1. Представництво інтересів Клієнта в судах України, в т.ч. першої, апеляційної та касаційної інстанції з будь-яких спорів, що випливають з цивільних, господарських, сімейних правовідносин, притягнення Клієнта до адміністративної відповідальності, адміністративних спорів в порядку КАС України. 1.2.2. Представництво інтересів Клієнта в рамках правовідносин, що випливають з ЗУ «Про виконавче провадження»;

накладну від 30.05.2022 на суму 3 000,00 грн., в графі «Товар/Послуги» якої зазначено: послуги відповідно до укладеного договору (ініціація судового розгляду в суді першої інстанції).

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, суд звертає увагу, що Договір про надання правової допомоги адвокатом від 26.05.2022 №301/26 має загальний характер, з нього неможливо встановити, що послуги надавалися саме в межах адміністративної справи №280/3522/22.

Крім того, адвокатом не надано опису виконаних робіт (наданих послуг), а накладна від 30.05.2022 не є розрахунковим документом у розумінні діючого законодавства України.

З наведених обставин суд доходить висновку, що заявлені витрати у сумі 3 000,00 грн. (як зазначено у позовній заяві) присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 18.04.2022 № 84.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) період роботи з 16.05.2005 по 30.08.2005 до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з дня звернення за пенсією 12.04.2022.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) призначену з 12.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ).

8. У стягненні на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 3 000,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 03.02.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко