Справа № 148/2054/22
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/2054/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретарі Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Тульчина адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Колосюк М.І. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В С Т А Н О В И В:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Колосюк М.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАР № 6227894 від 29.11.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. за невиконання вимог дорожнього знаку 3.34, а саме: здійснення зупинки в зоні дії знаку, тобто порушивши п. 33 ПДР. Стверджує, що 29.11.2022 в м. Вінниця керуючи автомобілем на АЗС «ОККО» до нього підійшли працівники поліції, які зажадали документи для перевірки, пояснивши це дією військового стану. При перевірці документів працівники поліції повідомили, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, за перетин суцільної смуги, на що ОСОБА_1 повідомив, що це не можливо оскільки він не вчиняв такого та запропонував надати докази, у зв`язку з чим виникла суперечка. Зазначає, що в його присутності ніякі документи не виписувались та постанова не виносилась. Вважає, що відповідач при складані адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, не надав можливості скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, посилаючись на те, що відповідач не надав доказів вчинення правопорушення; постанову про накладення адміністративного стягнення не було складено на місці вчинення, а було направлено поштовим зв`язком та яку ОСОБА_1 отримав 02.11.2022, чим порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у частині недодержання процесуального порядку розгляду справи. Просить суд, визнати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕАР № 6227894 незаконною та скасувати, стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються з судового збору сплаченого при подачі позовної заяви у сумі 496,20 грн та гонорару адвоката в розмірі 2000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.51), відповідно до ст. 124 КАС. Заяви та клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходили. Про причини неявки суд не повідомив.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції у Вінницькій області за довіреністю, Ковальчука Д.О., надійшов відзив в якому останній просить відмовити у задоволенні позову оскільки інспектор діяла правомірно в межах своїх посадових обов`язків та в інтересах Департаменту ПП, як його посадова особа, на підтвердження надав до відзиву диск з відео файлом правопорушення з нагрудної камери поліцейського (а.с.29-41). Просив справу розглянути у відсутності представника відповідача.

Від Управління патрульної поліції у Вінницькій області надійшло повідомлення, що третя особа, лейтенант поліції Колосюк М.І. з`явитись у судове засідання не може у зв`язку з щільним графіком роботи (47-49).

Згідно ч.1 ст. 42 КАС учасниками справи є сторони (позивач та відповідач, ст. 46 КАС), треті особи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС вбачається, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 4 ст. 229 КАС передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАР № 6227894 від 29.11.2022, складеної інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Колосюк М.І., 29.11.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штраф у розмірі 340,00 грн.

Згідно даної постанови, 29.11.2022 року о 21 год. 09 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz G 63 АМG» д.н.з НОМЕР_1 , в м. Вінниця по вул. 600 річчя 51 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34, здійснив зупинку транспортного засобу в дії знаку, чим порушив п. 33 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно наданого представником відповідача, відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що дійсно ОСОБА_1 29.11.2022 року близько 21 год. 09 хв., здійснив зупинку автомобіля «Mercedes-Benz G 63 АМG» д.н.з НОМЕР_1 , в м. Вінниця по вул. 600 річчя 51 на автомобільній заправці в зоні дії дорожнього знаку 3.34, Зупинку заборонено, чим порушив п. 33 ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Також встановлено, що водій поводив себе зухвало, документи на транспортний засіб та посвідчення водія на вимогу поліцейського не надавав, також не дочекався винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, крім того поліцейським останнього було повідомлено, що постанова буде направлена за місцем проживання останнього. Таким чином відеозаписом з нагрудної камери поліцейського спростовуються всі доводи викладені в адміністративному позові з приводу незаконного складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штраф у розмірі 340,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки транспортних засобів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, водієві забороняється зупинка і стоянка транспортного засобу в зоні дії такого дорожнього знаку, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Таким чином невиконання дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено водієм порушено п. 33 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідачем у справі зазначено Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третьою особою інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Колосюк М.І..

В силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу ч.ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, за приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає Управління патрульної поліції у Вінницькій області, інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Колосюк М.І., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Департамент, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, позивачем залучений не був, клопотань про заміну неналежного відповідача до суду також подано не було.

Враховуючи, що позивач у судове засідання не з`явився, суд не має переважного права на зміну сторін у справі за власною ініціативою та розглядає позов в межах позовних вимог визначених позивачем.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Саме таку позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/17.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

При цьому суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни з власної ініціативи суду, за умови неявки усіх учасників справи, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 121, 213, 222, 245, 251, 255, 258, 276, 285 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 20, 44-48, 72-78, 90, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, третя особа інспектор 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Колосюк М.І. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук