Справа № 804/321/16
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2023 року Справа № 804/321/16
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/321/16 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Захарчук-Борисенко Н.В
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Захарчук-Борисенко Н.В.) від 14.01.2016 відкрито провадження у справі №804/321/16 за вищезазначеним позовом.
Представник відповідача в поданих письмових запереченнях (вх. №3848/16 від 29.01.2016) зазначив, що враховуючи результати перевірки, виявлені невідповідності та неповнота наданих документів за переліком, сформованим відповідно до положень частини третьої статті 53 Митного Кодексу України (далі - МК України), не підтвердження заявленої митної вартості за результатами проведених розрахунків з урахуванням документів, що надані позивачем, керуючись вищезазначеними положеннями законодавства, у відповідача відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості №110010000/2015/600413/1 від 09.07.2015. Таким чином, відповідач вважає, що посадові особи Дніпропетровської митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого ПАТ «ДМК ім.Ф.Е.Дзержинського» товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.
08.02.2016 Дніпропетровського окружного адміністративного суду винесено постанову по справі №804/321/16, якою у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" - відмовлено.
29.01.2020 за результатами розгляду касаційної скарги Дніпропетровської митниці ДФС Верховним Судом винесено постанову по справі №804/321/16, якою касаційну скаргу відповідача задоволено та ухвалено скасувати винесені у справі №804/261/16 постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2016, адміністративну справу №804/261/16 направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
20.02.2020 адміністративна справа №804/321/16 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та у зв`язку з повторним автоматизованим перерозподілом була передана на розгляд судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 прийнято до свого провадження адміністративну справу №804/321/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи в підготовчому засіданні на 19.03.2020 року.
Протокольною ухвалою суду від 19.03.2020 підготовче засідання відкладено на 16.04.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження в адміністративній справі №804/321/16 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпровської митниці Держмитслужби про скасування рішення та картки відмови - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів (карантину).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 заяву позивача про поновлення провадження в адміністративній справі №804/321/16 задоволено та поновлено провадження у справі №804/321/16, призначено підготовче засідання на 13.12.2022.
Протокольною ухвалою суду від 13.12.2022 підготовче засідання відкладено на 22.12.2022.
14.12.2022 до суду представником Дніпровської митниці подано клопотання (вх. №9800/22), відповідно до якої просить замінити відповідача у справі «Дніпровську митницю Держмитслужби» на правонаступника «Дніпровську митницю».
Також, 21.12.2022 представником Дніпровської митниці подано до суду відзив (вх. №9939/22), відповідно до якого зазначено додаткові пояснення щодо предмету спору, аналогічні, викладеним у відзиві від 14.04.2020, у задоволенні позову просить відмовити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.01.2023.
23.12.2022 року від представника відповідача надійшла заява через систему "Електронний суд" щодо закриття підготовчого провадження та здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Протокольною ухвалою суду від 19.01.2023 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.04.2015 між Товариством (покупець) та ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі - продажу № 15-835/12, згідно з умовами якого продавець зобов`язався здійснити покупцю поставку товару, а покупець зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах, зазначених у додатках до контракту.
Як вбачається із змісту контракту, товар постачається на умовах, передбачених у відповідних Додатках (Специфікаціях) до Контракту, що є невід`ємними частинами.
Додатком № 6 від 26.06.2015 сторони контракту визначили умови поставки залізорудного концентрату на загальну суму постачання 153 496 000, 00 руб. РФ. Базова ціна залізнорудного концентрату визначається на рівні 2192,80 руб. РФ/т при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fe, що визначається сертифікатом якості, надбавка або знижка до базової ціни складає 24,29 руб. РФ/мт за 1% Fe долі в пропорції. Умови поставки: СРТ станція ст. Дніпродзержинськ Приднепровська залізниця; вантажовідправник: ВАТ «Стойленський ГОК», виробник: ВАТ «Стойленський ГОК».
08.07.2015 позивач шляхом подання митної декларації № 110010000/2015/021464 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення вказаного товару. Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору, а саме - 2,204 рублів РФ/кг. (відправник ВАТ «Стойленський ГОК») в режимі ІМ 40 ДР.
Таким чином, митна вартість товару заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ -1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України, а саме - 2, 204 RU/кг.
Приймаючи вказані рішення при митному оформленні зазначеного товару, відповідач послався на наявність суттєвих розбіжностей та невідповідностей в наданих документах, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості. В ході митного оформлення відповідач витребував у позивача додаткові документи, зокрема: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Позивачем додаткові документи не надавались, але за його заявою товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.
Так, система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на яке зорієнтовано українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГАТТ).
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За приписами статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відповідно до статті 33 Митного кодексу України, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.
Коригування митної вартості проведено за рішенням від 09.07.2015 №110010000/2015/600413/1 (резервний метод). Посадовою особою Дніпропетровської митниці у графі 33 рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якої, зокрема зазначено, що «для проведення коригування митної вартості товару «концентрат залізорудний агломераційний з вмістом Fe2О3-66,3%, 66,4%, 66,5%, 66,7% використана наявна у митного органу інформація щодо вартості за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) за прямим контрактом (МД від 13.03.2015 №110010000/2015/020288 №110010000/2015/020301) скоригована відповідно до положень п. 5 ст. 59 МКУ в залежності від комерційних умов зовнішньоекономічної операції (непрямий контракт) та фактичних якісних показників оцінюваної партії товару за наданими декларантом сертифікатами якості та розрахована та визначена на рівні 3,0673 руб.РФ/кг.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, а також враховуючи предмет розгляду даної справи та системний аналіз положень законодавства України, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених в постанові від 29.01.2020 у даній справі, у суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Водночас, відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 ,5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 3 ст. 53 МК України.
Аналіз норм митного законодавства дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-498а15.
Як установлено судом, підставою для витребовування додаткових документів стало те, що у наданих декларантом документах Митниця виявила суттєві розбіжності щодо вартості ввезеного товару. Вказані розбіжності, на думку суду, призвели до обґрунтованих сумнівів відповідача щодо правильності визначення митної вартості товару позивачем, у зв`язку з чим було витребувано додаткові документи.
Згідно листа ДМС України №4/09-005-ЕП від 02.01.2022 митницями отримано обов`язкове для виконання Положення про уніфікований порядок проставляння органами держав-учасниць СНД на транспортних та комерційних документах печаток та штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн. Відповідно до пункту 6 Положення у випадках ввезення товарів з однієї країни СНД на митну територію іншої, відсутність на транспортних та комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС відповідно до пункту 4.1 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме: товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 № 15-0835-12 та додатком до цього контракту від 26.06.2015 № 6, що заявлений декларантом позивача як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником.
Відповідно до Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104.
Декларантом позивача контракт від 29.04.2015 № 15-0835-12 в гр. 44 МД задекларовано під кодом 4100.
Судом встановлено, що продавцем товару відповідно до контракту № 15-0835-12 від 29.04.2015 є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», відправником товару, відповідно до гр. 2 МД є ВАТ «Стойленский ГОК».
З матеріалів справи вбачається, що договору із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом Товариства не надано.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fе. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 2192,80 руб. РФ/т при вмісті Fе 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fе, надбавка або знижка до базової ціни складає 24,29 руб. РФ/т за 1% Fе долі в пропорції.
Підставою для виникнення у митного органу сумніву стало те, що за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару визначається в залежності від вмісту заліза (Fe), однак при різному рівні заліза ціна товару у рахунках виробника визначена в єдиному розмірі. При цьому до митного органу не надано контракту Товариства із виробником товару.
Позивачем до документів митного оформлення надано 4 рахунки-фактури:
Вміст Fе зазначено відповідно до наданих до митного оформлення сертифікатів якості №№ 92, 93, 94, 95.
Судом першої інстанцій встановлено та не спростовано в подальшому, що співставити рахунки-фактури із сертифікатами якості можливо лише за вагою товару.
Позивачем до позовної заяви додано банківський документ SWIFT від 24.07.2015, відповідно до якого за контрактом № 15-0835-12 від 29.04.2015 здійснено оплату в розмірі 54 000 000RUB.
Під час судового розгляду справи встановлено, що зазначений документ не надавався відповідачу.
Відповідно до пункту 3.2 контракту № 15-0835-12 від 29.04.2015, орієнтовна сума контракту складає 3 млрд. руб.РФ. У зв`язку із відсутністю у банківському платіжному документі посилань на специфікацію до контракту або на інвойс, зазначений банківський платіжний документ неможливо ідентифікувати із спірною партією товару.
Позивач зазначає, що за умовами контракту передплата за товар не передбачена, тому позивач не мав можливості надати платіжні документи.
Позивач листом від 25 вересня 2015 року (тобто після сплати) звертався до митного органу з проханням розглянути питання щодо відкликання спірного рішення про коригування митної вартості. Але, як зазначає митний орган, банківські документи до листа не додані.
Верховний Суд в постанові від 29.01.2020 у даній справі зазначив, що суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позивач об`єктивно не мав можливості надати митному органу платіжні документи при митному оформленні, але саме належним чином оформлений платіжний документ підтверджує правильність визначення ціни товару та може бути прийнятий як доказ, виключно в сукупності з іншими документами.
Досліджуючи вказане спірне питання суд зазначає наступне.
Як слідує з матеріалів справи позивачем до позовної заяви додано банківський документ SWIFT від 24.07.2015, відповідно до якого за контрактом від 29.04.2015 №15-0835-12 здійснено оплату у розмірі 54000000руб.РФ.
В запереченнях на позов митний орган вказує, що цей самий SWIFT надано позивачем до матеріалів справи № 804/137/16, як доказ сплати за іншу партію товару.
Під час судового розгляду представником відповідача зазначив, що вказаний SWIFT надано позивачем у якості доказу до матеріалів справи №804/137/16 та №804/141/16, які стосуються правовідносин, що виникли за іншими поставками аналогічного товару.
Представником відповідача до письмових пояснень від 21.12.2022 (вх. №9939/22) додано копію адміністративного позову у справі №804/141/16, відповідно до якого позивачем у якості додатку до позову зазначено SWIFT від 24.07.2015.
Позивачем не надано жодних пояснень з даного питання.
Крім того, в графі 23 наданих позивачем при декларуванні залізничних накладних зазначено, що платником по Російській залізниці є Акціонерне товариство «ПГК», по Укрзалізниці - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні».
Однак жодних документів щодо взаємовідносин між Акціонерним товариством «ПГК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металлургическая компания» або позивачем, з іншої сторони, до митного органу не надано
Позивач листом від 8 липня 2015 року повідомив митний орган про неможливість підтвердження транспортних витрат по території України, не зазначивши, про яку саме партію вантажу йде мова.
Суд з даного питання зазначає наступне.
З аналізу вказаних вище норм Митного кодексу України, суд зазначає, що вимога контролюючого органу щодо необхідність подання додаткових документів (у відповідності до вимог встановлених положеннями Митного кодексу України) була зумовлена наявністю розбіжностей у документах, наданих позивачем для підтвердження митної вартості оцінюваного товару, відносно числових значень складових митної вартості товарів, зокрема залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe, проте надані рахунки-фактури (інвойси) не містять даних відносно вмісту Fe, такий вміст вказано в наданих сертифікатах якості, проте ідентифікувати рахунки-фактури з сертифікатами якості можливо лише за вагою товару. Крім того, в наданих позивачем для підтвердження митної вартості товару рахунках виробника вартість товару визначена в єдиному розмірі - на рівні 1749 руб.РФ/т.
Враховуючи встановлені обставини справи та виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, суд зазначає, що враховуючи що ціна товару, за умовами контракту, розраховується в залежності від вмісту Fe, зазначені невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у позивача додаткові документи.
Крім того, позивачем не було надано документів, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів. Позивачем було зазначено, що оскільки товар постачається на умовах СРТ-станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці (Інкотермс-2010, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України. Однак, зазначене суперечить положенням статті 53 Митного кодексу України щодо того, що документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.
Позивач також посилається, що документом, який підтверджує транспортну складову митної вартості товару, є залізничні накладні №№20010531, 20014181, 20014567, при цьому ПАТ «ДМКД» зауважує, що в цих накладних в графах 48, 49, 56, 57, 60, 61 вказана вартість транспортування. Проте, твердження ПАТ «ДМКД» про оплату витрат на перевезення продавцем товару спростовується відомостями, зазначеними в графі 23 залізничних накладних, в якій вказано, що платником тарифу по Російській залізниці є Акціонерне товариство «Перша вантажна компанія». Під час судового розгляду судом встановлено, що позивачем жодних документів щодо взаємовідносин між Продавцем та Акціонерним товариством «Перша вантажна компанія» до митного оформлення не надано.
У ч. 6 ст. 54 МК України установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, Митниця дійшла обґрунтованого висновку про те, що надані позивачем документи та виявлені у них розбіжності позбавили відповідача можливості об`єктивно перевірити розрахунок заявленої декларантом митної вартості товару.
Ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Як установлено судом, відповідач у спірному рішенні зазначив, що при здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці встановлено, що в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) була відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар концентрат залізорудний агломераційний за посередницькими угодами.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У зв`язку із відмовою у позові розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко