Справа № 596/1119/22
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 596/1119/22 пров. № А/857/17203/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року (головуючий суддя Митражик Е.М., смт.Гусятин) у справі № 596/1119/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, третя особа поліцейський СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП у Тернопільській області Польовий Назар Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

27.09.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, третя особа поліцейський СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП у Тернопільській області Польовий Назар Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 серпня 2022 року серії БАД №643119.

Позов обґрунтовує тим, що 26 вересня 2022 року від адвоката Чернецького В.І. він дізнався про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складених щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП (справа №596/999/22), наявна постанова серія БАД №643119 від 30.08.2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення-штрафу в сумі 510 грн, згідно якої поліцейський СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержант поліції ОСОБА_2 визнав його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і наклав штраф. У оскаржуваній постанові вказано про те, що «30.08.2022 року в 19 год. 38 хв. в смт. Гусятин, по вул. Санаторна, водій керуючи т/з порушив п.9.2Б, а саме, під час зупинки т/з не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП». Позивач з постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що 30.08.2022 року з 18.00 год. до 20.00 год. в смт. Гусятин по вул. Санаторна жодним транспортним засобом не керував, постанова про накладення на нього штрафу від 30.08.2022 року йому не оголошувалась, права не роз`яснено, копії постанови поліцейський йому не вручав та поштою не надсилав. Про існування постанови він дізнався від адвоката та отримав її 26.09.2022 року.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії БАД №643119 від 30 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що поліцейським СПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області інспектором Польовим Н.В. було виявлено дане порушення ПДР та складено стосовно позивача постанову серії БАД №643119 від 30.08.2022 року за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 гривень. Зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено порушнику права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268, 278, 279 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №643119 від 30 серпня 2022 року, складеною поліцейським СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Польовим Н.В., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. До постанови додаються «відео з відеокамери ДМТ-9»

Як вбачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови «30 серпня 2022 року о 19 год. 38 хв. в смт. Гусятині, по вулиці Санаторна, водій керуючи т/з порушив п.9.2 «б», а саме під час зупинки т/з не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факти порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення ПДР, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. б п. 9.2 розділу 9. ПОПЕРЕДЖУВАЛЬНІ СИГНАЛИ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (ПДР України), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора поліції тощо, який би підтвердив саме факт порушення позивачем п. п. б п. 9.2 розділу 9. ПОПЕРЕДЖУВАЛЬНІ СИГНАЛИ ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Колегія суддів вказує, що аналіз фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішень, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме вимог п. б п. 9.2 розділу 9. ПОПЕРЕДЖУВАЛЬНІ СИГНАЛИ ПДР України, оскільки в матеріалах справи, наявних доказів на підтвердження вчинення порушення не має.

Аналогічна позиція у подібних спірних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 524/821/17, від 23.10.2019 у справі 357/10134/17.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано рішення суду першої інстанції, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.243, ч.3 ст. 268, 272,286,310, 313, 315, 316, 321, 322,325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2022 року у справі № 596/1119/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 03 лютого 2023 року.