Справа № 420/1752/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 лютого 2023 р. м.ОдесаСправа № 420/1752/22

Суддя П`ятого апеляційного адміністративного суду Димерлій О.О. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бітова А.І.

У С Т А Н О В И В:

У провадженні П`ятого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа №420/1752/22 за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області Федак Лідії Володимирівни, голови Комінтернівського районного суду Одеської області Вінської Наталії Всеволодівни про визнання протиправним та скасування наказу.

Розгляд означеної справи здійснюється колегією суддів у складі: судді-доповідача - Танасогло Т.М., суддів: Бітова А.І., Турецької І.О.

24.01.2023 ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано заяву про відвід судді Бітова А.І.

В обґрунтування вказаного звернення позивач зазначає, що суддя Бітов А.І. не може брати участь у розгляді даної справи, з огляду на його упередженість. Таку упередженість ОСОБА_1 пояснює неправомірним, на його думку, розподілом справи між суддями. Також, заявник акцентує увагу на тому, що суддя Бітов А.І. здійснював розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шеметенко Л.П. у справі №420/17973/21 по якій, як вказує позивач, колегією суддів винесено остаточне незаконне судове рішення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бітова Андрія Івановича від розгляду даної справи визнано необґрунтованою. Передано справу № 420/1752/22 для визначення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду судді, що вирішуватиме питання про відвід судді.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бітова А.І. на розгляд передано судді Димерлію О.О.

Здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бітова А.І. суддя виходить із такого.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Положеннями частин першої, другої статті 36 КАС України передбачено випадки, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що приписи статті 36 КАС України містять узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

У цьому світлі суддя звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також, неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суддя уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, які сформульовано у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Поряд з цим, слід відмітити, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви позивача про відвід судді Бітова А.І. необхідно також взяти до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Отже, в контексті вирішення питання про відвід судді, є необґрунтованим посилання позивача на упередження судді Бітова А.І., з огляду на розгляд ним заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шеметенко Л.П. у справі №420/17973/21 по якій, як вказує позивач, колегією суддів винесено остаточне незаконне судове рішення.

Також, відхиляються твердження заявника стосовно неправомірного, на його думку, розподілу справи №420/1752/22 між суддями, оскільки суддя Бітов А.І. не брав участь у вирішенні даної адміністративної справи по суті.

Крім того, позивачем не доведено, з наданням належних та допустимих доказів, що автоматизований розподіл справи №420/1752/22 між суддями П`ятого апеляційного адміністративного суду здійснено з порушенням приписів ст.31 КАС України.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 в заяві про відвід не наведено та до суду не подано жодних доказів на підтвердження упередженості чи небезсторонності судді Бітова А.І. під час розгляду даної справи.

Тому аргументи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід судді Бітова А.І. не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості такого судді.

Інших обставин, які визначено статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді Бітова А.І., або його необ`єктивність під час розгляду справи №420/1752/22 ОСОБА_1 також не доведено, а суддею під час розгляду відповідної заяви таких обставин не встановлено.

Відтак, на підставі наведеного, заява позивача - ОСОБА_1 про відвід судді Бітова А.І. задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 31, 36, 37, 39, 40, 241, 248, 321, 325, 328 КАС України, суддя-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бітова А.І. - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Димерлій О.О.