Справа № 420/13796/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/13796/22
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Турецької І.О., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року по справі № 420/13796/22 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач проходив службу в ЗСУ з 1999 року по 27.02.2022, звільнився з посади начальника відділу комплектування НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військової обов`язок і військову службу". Станом на день звільнення відповідно до наказу від 27.07.2022 №2230-ОС вислуга років позивача становила: календарна військова 23 років 00 місяців 13 днів, пільгова військова - 03 років 03 місяця 16 днів; всього військова - 26 років 03 місяць 29 днів. У серпні 2022 року позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з проханням оформити та подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугою років. За результатами розгляду відповідач листом від 15.09.2022 №11/Р-7038- 12074 повідомив позивача про те, що відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із змінами) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше, у той час, як календарна вислуга ОСОБА_1 станом на 27.07.2022 складала 23 років 00 місяців 13 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття заяви від ОСОБА_1 про призначення пенсії та підготовки відповідних документів.

Позивач посилається на витяг з послужного списку, який підтверджує, що у періоди з 20.06.2003 по 05.10.2005, з 28.08.2008 по 23.11.2010, з 21.01.2022 по 27.07.2022 позивач проходив службу на різних посадах у відділі прикордонної служби, яка зараховується до пільгового стажу. Згідно витягу з наказу від 27.07.2022 №2230-ОС, пільговий стаж вислуги років ОСОБА_1 на час звільнення складав 03 років 03 місяця 16 днів.

Позивач вважає протиправною відмову в оформленні та направленні документів до Головного управління ПФУ в Одеській області для призначення йому пенсії за вислугою років, так як на дату звільнення 27.07.2022 позивач має вислугу 25 календарних роки і більше, а саме - 26 років 03 місяця 29 днів (23 років 00 місяців 13 днів + 03 роки 03 місяця 16 дня).

12.10.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Адміністрація Державної прикордонної служби України заперечує проти позову, просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що законом встановлено вичерпний перелік умов, за наявності яких особа набуває права на призначення пенсії за вислугу років, а саме: 1) звільнення зі служби, 2) наявність необхідної календарної вислуги років на день звільнення з військової служби. На думку відповідача на день звільнення 27.07.2022 позивач не мав 25 календарних років вислуги, і він не належить до інших осіб, визначених пунктами "б"- "г" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, у нього відсутня визначена законодавством обов`язкова умова, яка надає йому право на вислугу років. Позивач не набув права на призначення пенсії. Для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Посилання на Постанову КМУ № 393 є безпідставними, оскільки має застосовується акт вищої юридичної сили - Закону № 2262-ХІІ, який чітко визначає урахування виключно календарної вислуги років. Окремо відповідач звертає увагу на зміни, внесені Постановою КМУ від 21.06.2022 № 119 до Постанови № 393, згідно із якою пільгова вислуга враховується для визначення розміру пенсії та не береться до уваги при визначені у особи права на призначення пенсії до вислуги років. Позивач не надав Адміністрації прикордонної служби доказів подання заяви про призначення пенсії до головного управління ПФУ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 27 жовтня 2022 року по справі № 420/13796/22 позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не зарахування підполковнику ОСОБА_1 пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язав Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати підполковнику ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні (з розрахунку один місяць служби за півтора місяця), обчислену за періоди служби з 20.06.2003 по 05.10.2005, з 28.08.2008 по 23.11.2010, з 21.01.2022 по 27.07.2022, зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції застосовано вже не діючу норму пункту 3 Постанови № 393, при цьому не застосував діючі норми пункту 2-1 та абзацу 3 Постанови № 393, які не передбачають зарахування до календарної вислуги років для призначення пенсії відповідних періодів служби на пільгових умовах, і якими чітко встановлено, що пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії особи, яка набула права призначення пенсії;

- Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ не визначає набуття права на призначення пенсії за вислугу років за наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах;

- суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин висновки Верховного Суду викладені у постановах від 25.05.2022 по справі №480/4643/22 та від 28.09.2022 по справі №813/1263/18, які були ухвалені вже після набрання чинності постановою КМУ від 16.02.2022 №119 про внесення змін в Постанову № 393.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що з 14.07.1999 по 27.07.2022 позивач проходив службу в Збройних силах України, в тому числі з 21.01.2022 у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом від 27.07.2022 № 2230-ОС начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковника ОСОБА_1 , остання штатна посада - начальника відділу комплектування звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військової обов`язок і військову службу».

Станом на день звільнення відповідно до наказу від 27.07.2022 №2230-ОС, вислуга років позивача становить: календарна військова 23 років 00 місяців 13 днів, пільгова військова - 03 років 03 місяця 16 днів; всього військова - 26 років 03 місяць 29 днів.

Після звільнення зі служби позивач звернувся до Голови Державної прикордонної служби з проханням оформити та подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугою років.

Але відповідач листом від 15.09.2022 №11/Р-7038-12074, повідомив позивача про те, що відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із змінами) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше, у той час, як календарна вислуга ОСОБА_1 станом на 27.07.2022 складала 23 років 00 місяців 13 днів, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття заяви від ОСОБА_1 про призначення пенсії та підготовки відповідних документів.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та поданні документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно витягу з наказу від 27.07.2022 №2230-ОС про виключення позивача зі списків особового складу загону , пільговий стаж вислуги років ОСОБА_1 на час звільнення складав 03 роки 03 місяці 16 днів, календарний 23 роки 13 днів, усього 26 років 3 місяці 29 днів.

Враховуючи, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України оформити та направити необхідні документи (в тому числі подання про призначення пенсії) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частин 2 статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» пенсійне забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснюється у порядку та у розмірах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (надалі -Порядок № 393 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 393, для призначення пенсій за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», зараховується військова служба в Державній прикордонній службі.

До пільгової вислуги років позивачу зарахований період служби у Державній прикордонній службі, який, у пільговому обчисленні, становить 06 років 03 місяць 06 днів.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність у особи певної кількості років певного виду служби забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку та працездатності особи.

Визначення у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій, відповідно до Порядку 393, полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

Згідно витягу з наказу від 27.07.2022 №2230-ОС про виключення позивача зі списків особового складу загону , пільговий стаж вислуги років ОСОБА_1 на час звільнення складав 03 роки 03 місяці 16 днів, календарний 23 роки 13 днів, усього 26 років 3 місяці 29 днів.

Зважаючи на це, у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів у тому, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», як такий, що має більше 25 років вислуги.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За унормуванням пункту 7 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 2 статі 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що відповідач, відмовляючи позивачу в направленні до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років, не дотримався вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992, дане рішення не може відповідати приписам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання протиправною відмови Адміністрації Державної прикордонної служби України у задоволенні заяви стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України відповідні документи для призначення пенсії за вислугу років є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції стосовно колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта, Адміністрації Державної прикордонної служби України, стосовно не визначення Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ набуття права на призначення пенсії за вислугу років за наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах, оскільки наведене спростовується положеннями Порядку № 393 та, як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 - передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ положенням цього Закону не суперечить.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що до обов`язків відповідача, згідно з вимогами пункту 12 Постанови ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відноситься лише обов`язок підготовки та направлення до Головного Управління Пенсійного фонду України документів необхідних для призначення пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі 420/13796/22 від 27 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Турецька І.О.