Справа № 120/9611/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2023 р. Справа № 120/9611/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Масліод Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, 21021)

про: визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивачі) з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача № 337138 від 21.06.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем 15.01.2022 року під час перевірки транспортного засобу позивача виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь, та 21.06.2022 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337138 в сумі 17 000 грн. 00 коп. Позивач вказану постанову вважає протиправною з огляду на порушення відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Так, позивач зауважує, що відповідач провів розгляд справи з порушенням встановленого 2-місячного строку, а також за відсутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, тобто позивача. По суті виявленого відповідачем порушення позивач вказує, що нормативне навантажування автомобіля не було перевищено. Відтак, з метою скасування постанови відповідача від 21.06.2022 року, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.12.2022 року за вх. № 58477/22 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що 15.01.2022 року у пункті габаритно-вагового контролю А/Д М-05 "Київ-Одеса" 452км+811 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Mersedez-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався перевізником ОСОБА_1 . Під час вказаної перевірки виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь, що становить 19,1 т., тобто на 19,375%, ніж при нормативно допустимому навантаженні на здвоєну вісь 16 т. Отже, під час перевірки виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Так, за результатами перевірки складено акт проведення перевірки № 328878 від 15.01.2022 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 0070103 від 15.01.2022 року та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0057555 від 15.01.2022 року. Відповідач зауважує, що листами від 10.02.2022 року за вих. № 8569/821.1/24-22 та від 06.06.2022 року за вих. №15371/821.1/24-22 позивача запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, однак позивач на розгляд справи не прибула, жодних пояснень стосовно виявленого порушення не надала. В результаті розгляду справи прийнято оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу. Щодо запрошення позивача на розгляд справи про адміністративне правопорушення, то відповідач зазначає, що вжив усіх заходів стосовно належного повідомлення та забезпечення присутності під час розгляду справи відносно позивача. Крім того, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану посадові особи відповідача через загрозу їх життю та здоров`ю в період активних бойових дій, а також з огляду на неможливість забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи Укртрансбезпеки, були позбавлені можливості здійснити розгляд справи у строки, визначені п. 25 Порядку № 1567. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, передбачених законом.

16.12.2022 року за вх. № 60121/22 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Так, позивач вказує, що не є перевізником, оскільки ФОП ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом щодо якого проведено габаритно-ваговий контроль, самостійно брав замовлення на перевезення, відтак саме він є перевізником в даному випадку. Як зазначає позивач, наведене було підтверджено документами, які ОСОБА_2 пред`явив під час перевірки. Згідно накладної № 17 від 15.01.2022 року, ним здійснювалось перевезення олії соняшникової рафінованої дезодорованої, вага вантажу 13092 кг. Позивач звертає увагу, що під час зважування транспортного засобу уповноваженим особами допущено порушення методики зважування та внесення до відповідних документів інформації, яка не містить жодних даних щодо осіб, які проводили зважування. Також позивач зазначає, що Кабінетом Міністрів України 09.02.2022 року внесено зміни до постанови від 10.10.2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху", відповідно до яких рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх фактична маса не перевищує: навантаження на одиночну вісь - 11,5 тон, на здвоєні осі, якщо відстань між осями становить від 1,3 до 1,8 м. при спарених колесах - 19 тон. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно із визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2% без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. З огляду на наведене, позивач вважає, що нею перевищено вагові параметри на 0,6 %, що є допустимим.

28.12.2022 року за вх. № 62156/22 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначає, що під час перевірки 15.01.2022 року водієм надано товарно-транспортну накладну № 17 від 15.01.2022 року, де графа автомобільний перевізник відсутня. Також ані водієм, ані позивачам не додано до матеріалів справи договору оренди транспортного засобу, який свідчив би про те, що позивач не являється перевізником.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до направлення від 30.12.2021 року № 026533 уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області 15.01.2022 року у пункті габаритно-вагового контролю А/Д М-05 "Київ-Одеса" 452 км +811 м проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Mersedez-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачеві.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 328878 від 15.01.2022 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Так, під час перевірки здійснено зважування транспортного засобу в динаміці, за результатами якого зафіксовано перевантаження на здвоєну вісь, а саме при нормі 16,32 т, вага складала 19,1 т., про що уповноваженими особами складено акт № 0070103.

Таким чином, при проведенні перевірки виявлено порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20 % включно, у тому числі перевезення неподільного та подільного вантажу без відповідного дозволу, за яке передбачено відповідальність визначену ч. 1 абз. 15 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

10.02.2022 року відповідач направив позивачеві повідомлення про розгляд справи, що призначений 01.03.2022 року.

01.03.2022 року розгляд справи не відбувся.

В подальшому, відповідач 06.06.2022 року направив позивачеві повідомлення про розгляд справи, що призначений на 21.06.2022 року.

21.06.2022 року відповідачем, проведено розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту № 328878 від 15.01.2022 року. На розгляд справи позивач не з`явилась.

За наслідками проведеного розгляду справи винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 337138 від 21.06.2022 року за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 зазначеного закону.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, з метою її скасування звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом виступав відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, утворений згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Ст. 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (надалі - Правила №30), які встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

П. 3 Правил № 30 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху. Ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що:

-габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю

- дозволена максимальна маса - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима.

- дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Правила перевезення вантажів унормовані р. 22 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху (у редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, чинним законодавством заборонено перевезення автомобільними дорогами подільних вантажів із перевищенням вагових параметрів, а дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у разі перевезення подільних вантажів уповноважені підрозділи Національної поліції не видають.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879, у редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки).

П. 3 цієї постанови Кабінету Міністрів України установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

За визначеннями, наведеними у п. 2 Порядку №879:

2) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

3) великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

4) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

5-1) документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

11) точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з п. 3, 4, 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 15, 16, 18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок №1567 - у редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

П 2, 3 Порядку №1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

П. 16 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході рейдової перевірки 15.01.2022 року у пункті габаритно-вагового контролю А/Д М-05 "Київ-Одеса" 452км+811 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу Mersedez-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачеві.

У результаті зважування встановлено, що осьове навантаження цього транспортного засобу склало 6,99 т на першу вісь, 11,86 т на другу вісь, 7,24 т на третю вісь, а повна фактична маса транспортного составу склала 26,09 т. З огляду на те, що відстань між другою та третьою віссю становить 1,3 м, тому вони є здвоєними, а навантаження на них склало 19, 1 т. Таким чином навантаження на здвоєну вісь перевищувало нормативно допустимий параметр осьового навантаження в 16 т, установлений п.22.5 Правил дорожнього руху, на 3, 1 т.

Наведене підтверджуються довідкою № 000057555 від 15.01.2022 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та актом № 0070103 від 15.01.2022 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Вказаним транспортним засобом перевозився подільний вантаж олія рафінована дезодорована, про що свідчить видаткова накладна №17 від 15.01.2022 року.

Між тим, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено рух автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та їх составів із перевищенням вагових параметрів у разі перевезення подільних вантажів. Тому уповноважені підрозділи Національної поліції не видають перевізникам дозволи на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, для перевезення подільних вантажів.

Перевезення позивачем подільного вантажу передбачало організацію такого перевезення автомобільними дорогами загального користування виключно з дотриманням дозволених п. 22.5 Правил дорожнього руху максимальних навантажень на осі та максимальної фактичної маси.

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної максимальної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Всупереч цим вимогам належний позивачу транспортний засіб 15.01.2022 року здійснював рух та перевозив подільний вантаж, що призвело до нерівномірного розподілу вантажу та до перевищення вагових параметрів (осьового навантаження) над нормативним на 19, 375 %, що значно перевищило допустиму похибку у 2%, передбачену для можливого збільшення осьового навантаження, зумовленого нерівномірним розподілом подільного (сипучого, наливного) вантажу під час руху транспортного засобу.

Судом критично оцінюються аргументи позивача стосовно того, що вона не є перевізником, адже транспортний засіб був у неї орендований ФОП ОСОБА_2 , оскільки до матеріалів справи не долучено жодного письмового належного та допустимого доказу в підтвердження наведеного.

Крім того, 15.01.2022 року при проведенні перевірки водій транспортного засобу не надав можливості уповноваженим особами детально ознайомитися із документами, що посвідчують його особу, а також відмовився від пояснень та підпису акту № 328878 від 15.01.2022 року.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 року №105, якою внесені зміни до Правил дорожнього руху, зокрема п. 22.5 викладено в новій редакції.

Так, позивач здійснює посилання на приписи п. 22.5 якими визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх фактична маса не перевищує навантаження на одиничну вісь 11,5 тонн, на здвоєні осі, якщо відстань між ними осями становить від 1,3 м. до 1,8 м. при спарених колесах 19 тонн. Таким чином, позивач вважає, що за результатами зважування транспортного засобу на здвоєні осі (19, 1 т) допущено перевищення вагових параметрів лише на 0,1 т, або ж на 0,6%, що є допустимим, а відтак підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні.

Суд звертає увагу, що вищевказаною постановою змінені максимальні значення зовнішніх габаритів (підпункт "а"), фактичної маси (підпункт "б"), навантаження на вісь (підпункт "в") транспортних засобів та їх составів, за умови дотримання яких допускається їх рух автомобільними дорогами. Зокрема максимальне значення допустимого навантаження на осі диференційоване в залежності від кількості осей та відстаней між ними, а також виду автомобільних доріг загального користування (дороги державного та місцевого значення).

Відповідно до п. в) п. 22.5 Правил дорожнього руху в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 року № 105 визначено наступні навантаження на вісь на дорогах загального значення: на одинарну вісь 11,5 т, на здвоєні осі, якщо відстань між осями менш як 1 м 11,5 м,; від 1 до 1,3 м - 16 т; від 1,3 м до 1,8 м при неспарених колесах 18 т; від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони 19 т.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, довідки № 0057555 від 15.01.2022 року та акту № 0070103 від 15.01.2022 року відстань між здвоєними осями транспортного засобу позивача складає 1,3 м. Навантаження на другу вісь 11,86 т, на третю 7,24 т.

Отже, для вказаних показників застосовуються приписи п. 22.5 Правил дорожнього руху в частині визначення можливого навантаження на здвоєну вісь в 16 т. Навантаження у 19 т є недопустимим, оскільки навантаження на другу вісь транспортного засобу позивача перевищувало показник у 9,5 т.

Крім цього, вказані зміни внесені вже після проведення рейдової перевірки та виявлення правопорушення.

Щодо власне проведення габаритно-вагового контролю, суд зазначає наступне.

Вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю передбачені п. 7, 14 Порядку № 879.

Так, згідно з п. 11, 12, 13 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З наданих доказів вбачається, що для зважування транспортного засобу під час здійснення габаритно-вагового контролю застосовувалося вагове обладнання ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, який відповідно до свідоцтва про повірку, чинного до 26.05.2022 року, відповідає вимогами ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Тож габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу було здійснено на обладнанні, яке відповідає метрологічним та технічним вимогам.

Позивач вказує, що в талончику про результати вимірювання не міститься інформації щодо особи, яка його проводила, її підпису.

В контексті наведеного суд зазначає, що зі змісту довідки № 0057555, в якій зафіксовано результати вагового контролю, встановлено, що габаритно-ваговий контроль проводив ОСОБА_3 та міститься його підпис.

Відтак, наведені твердження позивача є безпідставними.

Враховуючи викладене в сукупності, суд доходить до висновку про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт. Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми (у редакції Закону України від 03.06.2021 року № 1534-IX, яка діє з 01.10.2021 року) передбачають, що порушеннями законодавства про автомобільний транспорт, за які до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, є як перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу, так і перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків при перевезенні подільного вантажу. Розмір штрафу диференційований у залежності від величини перевищення фактичних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу над нормативними, установленими п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт, установлені ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є видом адміністративно-господарських санкцій, що застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування до суб`єктів господарювання за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (ст.ст. 216, 217, 238, 239 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За правилами ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У ході розгляду справи доведено факт вчинення позивачем як автомобільним перевізником господарського правопорушення - перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу, за що абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Позивачем не спростовано виявленого органом державного контролю факту перевезення 15.01.2022 року ним як автомобільним перевізником вантажу транспортним засобом з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Порядок розгляду справи про порушення стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 25-27 Порядку № 1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 року №79, яка набрала чинності 04.02.2022 року) справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Суд зазначає, що передбачений п. 25 Порядку № 1567 двомісячний строк є строком розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки, але не є строком застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про автомобільний транспорт, який регулюється ст. 250 ГК України.

Судом встановлено, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт вперше призначена до розгляду у відділі державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на 01.03.2022 року, тобто у межах двомісячному строку розгляду справи, установленого п. 25 Порядку №1567. У зв`язку з відкладенням розгляду справи на момент винесення спірної постанови цей строк сплинув. Проте ця обставина не є визначальною підставою для скасування такої постанови, оскільки штраф, накладений на позивача у межах шестимісячного строку застосування адміністративно-господарських санкцій, установленого ст. 250 Господарського кодексу України, який має вищу юридичну силу, ніж Порядок № 1567.

В матеріалах справи наявне повідомлення відповідача від 06.06.2022 року, яким позивача запрошено на розгляд справи на 21.06.2022 року, однак таке повідомлення 10.06.2022 року не було вручене під час доставки.

Відтак, відповідач вжив всіх належних заходів щодо повідомлення позивача про розгляд справ.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За таких обставин, враховуючи та оцінивши усі докази по справі у їх сукупності, суд доходить висновку, що спірна постанова № 337138 від 21.06.2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача є правомірною та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання її протиправною та скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 та ст. 2, 9, 77, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови №337138 від 21.06.2022 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, 21021)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 02.02.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна