Справа № 420/10202/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 р.м.ОдесаСправа № 420/10202/22
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ДПС), в якому позивач просив про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.05.2022 року № та №.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

11.11.2022 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно якого він просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 50000,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року заяву про ухвалення додаткового судового рішення представника позивача ТОВ задоволено частково, суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн..

Не погоджуючись з даним додатковим рішенням суду, ТОВ подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення заяви про стягнення судових витрат повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.11 цієї статті судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно ч.1, 3 ст.131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З аналізу вказаних норм вбачається, що за результатами розгляду справи не підлягають розподілу витрати на правничу допомогу адвоката, понесені лише суб`єктом владних повноважень, в той час як такі витрати, понесені іншими учасниками процесу, підлягають стягненню зі сторони, не на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Цимбал С.Ю. (далі Адвокат) та ТОВ (далі Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги від 04.07.2022 року (далі - Договір).

Пунктом 5.1 Договору зазначено, що за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, розмір якого сторони погоджують окремою угодою.

04.07.2022 між Адвокатом та Клієнтом був укладений додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 04.07.2022 року. У пункті 1 додатку №1 від 04.07.2022 було визначено наступні зобов`язання Адвоката: «Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів Клієнта при судовому оскарженні у суді першої інстанції податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 31.05.2022 року №, № прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, яка оформлена актом від 22.12.2021 року за №28732/15-32-07-04/39111320».

Також, на виконання п. 5 договору про надання правової допомоги від 04.07.2022 року, сторони у додатку №1 від 04.07.2022 року погодили наступний розмір гонорару адвоката: «За надання правової допомоги, передбаченої п.1 додатку №1 щодо юридичного аналізу наказу ГУ ДПС в Одеській області від 06.12.2021 №8819-п, юридичного аналізу акту від 22.12.2021 року за №28732/15-32-07-04/39111320, податкових повідомлень-рішень від 31.05.2022 року №, №, складання позовної заяви та супроводження справи у суді першої інстанції - 40000 грн. (сорок тисяч гривень);».

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) в рамках додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 04.07.2022 року позивачем зазначено наступні послуги: підготовка проекту позовної заяви у зв`язку з необхідністю подання адміністративного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 31.05.2022 №, №, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, яка оформлена актом віл 22.12.2021 року за №28732/15-32-07-04/39111320; 10 годин; 26000 грн.; здійснено юридичний аналіз наказу ГУ ДПС в Одеській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ; 1 година; 2000 грн.: здійснено юридичний аналіз акту ГУ ДПС в Одеській області від 22.12.2021 року за №28732/15-32-07-04/39111320 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ та податкових повідомлень-рішень від 31.05.2022 року №, №; 1 година; 2000 грн.; здійснено юридичний аналіз документів (первинної та іншої документації) отриманої від ТОВ в рамках податкової перевірки за актом від 22.12.2021 року за №28732/15-32-07-04/39111320; 2 години; 4000 грн.; аналіз практики та правових позицій Верховного Суду щодо протиправності та скасування податкових повідомлень рішень за наслідками перевірки; 1 година; 2000 грн.; аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка та направлення до суду відповіді на відзив по справі 420/10202/22; 2 години; 4000 грн.

Також представником позивача надано до суду договір про надання правової допомоги №2208 від 22.08.2022 року, укладений між ТОВ та Адвокатським об`єднанням «К.Е.Й.С.» в особі керуючого партнера Цимбала С.Ю. (адвокатом позивача у цій справі).

Згідно п.4.4 зокрема зазначено, що за цим договором №2208 від 22.08.2022 року за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін.

Так, представником позивача надано акт виконаних робіт (наданих послуг) в рамках договору про надання правової допомоги №2208 від 22.08.2022 року, згідно якого вказано такі послуги надані адвокатом: участь у судових засіданнях по справі №420/10202/22 у суді першої інстанції; кількість годин 3; вартість 6000 грн.; складання клопотання про стягнення з відповідача судових витрат з детальним описом робіт (наданих послуг) у справі №420/10202/22; кількість годин 2; вартість 4000 грн.

На думку сторони позивача, вказані послуги в сукупності становлять 50000,00 грн.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення та стягуючи з відповідача 10000 грн. в якості витрат на правничу допомогу, суд зазначав, що формування правової позиції у справі, надання усних консультацій клієнту щодо правового захисту його інтересів у справі, аналіз судової практики щодо вирішення аналогічних справ та підготовка клієнту правового висновку стосовно способів правового захисту у справі, збирання доказів, подання заяв по суті справи фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, аналізу наказів та актів, а тому не є такими, що належать до стягнення.

Суд також зважав на незначну складність справи, тобто даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає, що положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону №5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також, за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Положеннями ч.5 - 7 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів, приймаючи до уваги вищевказаний принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката, з урахуванням того, що дана справа не містить суттєвої правової складності та новизни спірних правовідносин, що, в свою чергу, виключає дослідження та розбір нового законодавства, приходить до висновку про належність до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі саме 10000, 00 грн., про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що заявлений розмір до стягнення витрат є співмірним з часом, витраченим адвокатом на надання послуг, суд також не приймає до уваги з огляду на вищевказане мотивування та враховуючи, що фактично основна витрата часу по даній справі стосувалась збору первинної документації в обґрунтування власності позиції, яка (витрата) є співмірною з задоволеним судом першої інстанції розміром витрат на правову допомогу.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність фактичного отримання позивачем правничої допомоги, її необхідності та обґрунтованості, витрати на оплату якої з урахуванням принципу співмірності підлягають відшкодуванню у розмірі 10000,00 грн..

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому, суд зазначає, що частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції допустив технічну помилку в 2 абзаці резолютивної частини додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року, зазначивши про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці як відокремленого підрозділу Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166), в той час, як відповідачем є Головне управління ДПС в Одеській області, в зв`язку з чим, суд зазначає про необхідність зміни в цій частині оскаржуваного додаткового рішення.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» - залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року змінити, виклавши другий абзац додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року наступним чином:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙСПЕЦТЕХНИКА» (67600, Одеська область, місто Біляївка, вул. Заводська, буд.26, ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.».

В решті додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.