Справа № 200/18353/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа №200/18353/21

адміністративне провадження № К/990/25999/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Олендера І.Я., Гончарової І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року (головуючий суддя Сіваченко І.В., судді: Блохін А.А., Гаврищук Т.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЕКСАНДРІВКА-АГРО" до Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління ДПС у Донецькій області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛЕКСАНДРІВКА-АГРО" (далі - Товариство) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - податковий орган, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління ДПС у Донецькій області (залученого до участі у справі ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року), в якому просило визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у непроведенні перевірки наявності методологічної помилки за повідомленням Товариства від 06 грудня 2021 року та неповідомленні платника податків про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», у строки, встановлені пунктом 42-1.8 статті 42-1 Податкового кодексу України; зобов`язати усунути методологічну помилку електронного кабінету, яка полягає у віднесенні на підставі ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №805/6637/14 до податкового боргу податкових зобов`язань, які за своєю правовою суттю не є узгодженими та граничний строк оплати за якими для Товариства не наступив, в порушення положень пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України; зобов`язати усунути методологічну помилку електронного кабінету, яка полягає у нарахуванні пені за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань, які за своєю правовою суттю не є узгодженими та граничний строк оплати за якими для Товариства не наступив, в порушення положень підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо непроведення перевірки наявності методологічної помилки за повідомленням Товариства від 06 грудня 2021 року і неповідомлення платника податків про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», у встановлені пунктом 42-1.8 статті 42-1 Податкового кодексу України строки; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення ухвалено у відкритому судовому засіданні за участі представників учасників справи, а його повний текст виготовлено 15 лютого 2022 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, податковий орган 30 червня 2022 року за допомогою системи «Електронний суд» подав апеляційну скаргу (яка була зареєстрована 10 серпня 2022 року), в якій просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позову.

Також в апеляційній скарзі відповідачем було порушено й питання поновлення строку апеляційного оскарження, в обґрунтування причин пропуску якого зазначено, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції ним отримано 14 квітня 2022 року, проте у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та оголошенням відповідно до наказу від 24 лютого 2022 року №243-о в роботі, зокрема, Державної податкової служби України простою (дія якого на даний час не закінчилась) остання була позбавлена можливості своєчасно реалізувати надане їй процесуальним законом право на апеляційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України було залишено без руху із наданням їй можливості протягом десяти днів після отримання копії ухвали подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших (поважних та підтверджених документально) причин його пропуску.

При цьому, суд вказав, що посилання скаржника на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до апеляційного суду та без надання відповідних доказів того, як саме такий стан вплинув на роботу суб`єкта владних повноважень, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому, але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк (до введення воєнного стану чи під час його дії, а якщо до - то як задовго до цієї події), яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з апеляційною скаргою.

Так, до апеляційної скарги додано копію наказу ДПС України від 24 лютого 2022 року №243-о «Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах», яка, однак, жодним чином не пояснює особливості організації роботи ДПС України станом на дату звернення з апеляційною скаргою, тобто 30 червня 2022 року; до того ж, цим наказом зупинено окрему діяльність органів ДПС, а не роботу органів в цілому.

В той же час, судом встановлено, що копію рішення суду першої інстанції зареєстровано податковим органом 14 квітня 2022 року, тобто останній здійснював певні функції, що може свідчити про припинення простою в його роботі та/або його поширення тільки на певні структурні підрозділи.

Водночас, наказами ДПС України від 10 березня 2022 року №168 та від 14 квітня 2022 року №184 (копій яких, однак, до апеляційної скарги не додано) припинено простій у роботі деяких територіальних органів Державної податкової служби України відповідно з 28 березня 2022 року та 15 квітня 2022 року.

Крім того, суд врахував й положення статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», якою визначено порядок здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування повноважень в умовах воєнного стану та передбачено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Інших же пояснень із зазначенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відповідачем не надано.

В межах наданого судом строку скаржником надіслано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій фактично наведено ті ж обставини і причини його пропуску (введення на території України воєнного стану й оголошення простою в роботі установи), яким вже надавалась оцінка в ухвалі суду від 11 серпня 2022 року. При цьому, жодних доказів в підтвердження наведених в заяві мотивів відповідачем не додано.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року як у задоволенні заяви податкового органу, так і у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою відмовлено на підставі пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України.

Мотивуючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції повторно зауважив, що скаржник не навів поважних підстав пропуску строку апеляційного оскарження, а матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від нього характер; обставини ж, на які покликається податковий орган у заяві, на переконання суду, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження, в тому числі з дати реєстрації канцелярією копії оскарженого судового рішення (14 квітня 2022 року).

Не погодившись із ухвалою від 30 серпня 2022 року, податковий орган звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неврахування тієї обставини, що пропуск податковим органом строку, апеляційного оскарження відбувся у зв`язку із введенням на території України воєнного стану й оголошенням простою в роботі установи, просив її скасувати та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.

Позивач своїм правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Так, забезпечення права на апеляційний перегляд справи згідно з пунктом 6 частини 3 статті 2 КАС України є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За змістом статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

В свою чергу, частиною 3 статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України).

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Водночас, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом 2 частини 3 статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вже вказувалось в цій постанові, Державною податковою службою України 30 червня 2022 року подано до Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року (копію якого він отримав 14 квітня 2022 року), в якій також порушено питання поновлення строку апеляційного оскарження, пропуск якого обґрунтовано запровадженням та території України воєнного стану та введенням простою в роботі Державної податкової служби України і її територіальних органів, про що подано копію відповідного наказу.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику можливості подати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших (поважних та підтверджених документально) причин його пропуску.

Втім, податковий орган в надісланій на виконання вимог ухвали заяві виклав ті ж обставини, яким вже надана оцінка при залишенні апеляційної скарги без руху, не подавши, при цьому, жодних доказів на їх підтвердження (зокрема, щодо перебуваючих у простої конкретних підрозділів та працівників, що, в свою чергу, унеможливило своєчасне вжиття заходів з апеляційного оскарження тощо).

Врахувавши наведене вище в сукупності, Перший апеляційний адміністративний суд дійшов переконання про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на підставі пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України, про що 30 серпня 2022 року постановив відповідну ухвалу.

Разом з тим, доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні вказаного судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.Я.Олендер І.А. Гончарова