Справа № 640/17351/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа №640/17351/19

адміністративне провадження № К/9901/40090/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, ухвал Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року та від 01 грудня 2022 року у справі №640/17351/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, треті особи: ОСОБА_2 , Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України про визнання протиправним та скасування рішення.

I. УСТАНОВИВ

1. Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №640/17351/19 - без змін.

2. Ухвалами Верховного Суду від 27 жовтня, 03 листопада, 01 грудня, 14 грудня, 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

3. Ухвалами Верховного Суду від 03 листопада, 14 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

4. Ухвалами Верховного Суду від 01 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/17351/19.

5. 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення пунктів 38-39 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

6. 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року (зокрема, пункту 50 постанови) та ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його заяв про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

7. 03 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з повторною заявою про роз`яснення пункту 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

8. 04 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні заяви Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

9. 05 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про доповнення до повторної заяви від 03 січня 2023 року про роз`яснення пункту 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

10. Також 05 січня 2023 року позивач подав заяву про доповнення-2 до заяви (повторної) від 03 січня 2023 року про роз`яснення пункту 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

11. 12 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення понять (вихідних даних) висновку пункту 48 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року - більш повно, зрозуміло, чітко, ясно, логічно, переконливо викласти зміст понять (вихідних даних) пунктів 45-47 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, які у своїй сукупності привели суд до умовиводу у формі висновку/твердження пункту 48 постанови.

12. 12 січня 2023 року позивач також надіслав доповнення до заяви від 12 січня 2023 року вважаючи за правильне якби Суд для роз`яснення взяв за приклад/орієнтир викладення ухвали Верховного Суду від 05 січня 2023 року у справі № 160/25695/21 (адміністративне провадження №К/990/344/23).

13. 17 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про роз`яснення пунктів 43 та 48 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.

14. 18 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року в частині правової природи посилання у пункті 46 постанови на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №640/3026/19.

15. 19 січня 2023 року позивач звернувся з заявами про уточнення та виправлення описок у попередніх заявах від 17 січня та 18 січня 2023 року.

16. У зв`язку з перебуванням суддів Білак М.В. та Мартинюк Н.М. у відпустках та відсутністю інших підстав для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд заяв ОСОБА_1 став за можливе після виходу суддів із відпусток.

17. Так, наказом Голови Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 29 грудня 2022 року № 92-к судді Білак М.В. надано відпустку з 09 січня по 20 січня 2023 року; наказом Голови Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 10 січня 2023 року № 3-кв судді Мартинюк Н.М. надано відпустку з 16 січня по 27 січня 2023 року.

18. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

19. Згідно з пунктами 1, 2, 9 частини третьої статті 2 КАС України верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є одними з основних принципів адміністративного судочинства.

20. Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини п`ятої статті 44 КАС України).

21. Положенням частини першої статті 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

22. З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України).

23. За змістом частини другої статті 45 КАС України перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

24. Головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду або підриву довіри до судової гілки влади.

25. Неодноразове подання позивачем заяв про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, починаючи з дня ухвалення судового рішення, зокрема певних його пунктів, незважаючи на постановлення ухвал про відмову у такому роз`ясненні, вказує на зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

26. Верховний Суд зазначає, що фактично аргументи, покладені в основу мотивування заяв про роз`яснення деяких пунктів постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19, що були подані у період з 29 грудня 2022 року по 18 січня 2023 року, вже заявлялися позивачем та були розглянуті колегією суддів.

27. Зокрема, 13 жовтня, 14 жовтня, 21 жовтня та 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звертався з заявами про роз`яснення щодо того, як слід розуміти твердження пунктів 46, 47, 39, 46-47, 50, 2, 32, 39 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у задоволенні таких заяв було відмовлено з огляду на те, що судове рішення є чітким та зрозумілим, роз`яснення не потребує.

28. 28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про роз`яснення щодо того, як слід розуміти твердження пунктів 38 та 43 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у задоволенні таких заяв було відмовлено оскільки судове рішення є чітким та зрозумілим, роз`яснення не потребує.

29. 03 листопада, 08 листопада, 10 листопада, 18 листопада, 23 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про роз`яснення щодо того, як слід розуміти висновок пунктів 48, 58, 47 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та правові підстави відступлення від висновку щодо застосування норм КАС України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», викладеного в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №344/13462/16-а. Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 було відмовлено.

30. 30 листопада та 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про роз`яснення пунктів 46 та 48 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року. Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у задоволенні таких заяв ОСОБА_1 відмовлено з огляду на те, що у судовому рішенні наведено мотиви, за якими колегія суддів дійшла відповідних висновків.

31. 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про роз`яснення пункту 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та просив роз`яснити як слід розуміти викладене у ньому твердження. Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у такому роз`ясненні.

32. Також ОСОБА_1 звертався з заявами про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні його заяв про відвід суддів; ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року про призначення справи до розгляду; ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2022 року про відмову у роз`ясненні постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року; ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2022 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

33. Відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції, не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказують на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень. Про таку судову практику було вказано в ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у цій справі, а тому позивач достеменно про неї знав. Оскільки ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року, 06 жовтня 2022 року та від 01 грудня 2022 року прийняті з процесуальних питань та не відносяться до судових рішень, якими спір вирішено по суті, а отже не є такими, що підлягають виконанню, ці судові рішення не підлягають роз`ясненню.

34. Проте 29 грудня, 30 грудня 2022 року та 04 січня 2023 року ОСОБА_1 знову звернувся з заявами про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні його заяв про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року; ухвали Верховного Суду від 01 грудня 2022 року про відмову у задоволенні заяв про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року; ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні заяви Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19.

35. Крім того, позивач 27 жовтня 2022 року звертався з заявою про виправлення описки та приведення змісту розділу «І. Процедура» та розділу «ІІ. Обставини справи» постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у відповідність із матеріалами справи, за розглядом якої ухвалою від 03 листопада 2022 року було відмовлено у її задоволенні, оскільки зазначені позивачем доводи не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описок, виправлення яких може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України.

36. 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про виправлення описки у пункті 46 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, у задоволенні яких було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року.

37. 21 грудня та 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявами про виправлення описки у пункті 32 та у пункті 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, просив зазначити, що твердження у цих пунктах є невірними. Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 .

38. 25 листопада 2022 року позивач звернувся з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яка була продубльована 29 листопада 2022 року, а 22 грудня 2022 року звернувся з повторною заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вимоги касаційної скарги. Ухвалами від 01 грудня 2022 року та 29 грудня 2022 року у задоволенні заяв позивача відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.

39. Розглядаючи неодноразові заяви позивача, Верховний Суд звертав увагу на те, що особиста незгода скаржника з прийнятим рішенням не може бути підставою для його роз`яснення, виправлення описки або ухвалення додаткового судового рішення у справі. Прохання позивача, наприклад, роз`яснити пункти постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та визначення, застосовані у ній, можуть свідчити про незгоду з мотивацією такого судового рішення. Проте механізм, визначений статтями 252- 254 КАС України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть це судове рішення оскаржити, якщо таке право надане КАС України. На це неодноразово зверталась увага позивача, проте він продовжував надсилати заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі, виправлення описки та роз`яснення судових рішень.

40. Як вбачається зі змісту заяв ОСОБА_1 , поданих 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року, наведені у них мовити ґрунтуються виключно на його припущеннях та оціночних судженнях, а тому є безпідставними та свідчить про зловживання наданими законом процесуальними правами.

41. Частиною третьою статті 45 КАС України передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

42. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяв позивача без розгляду.

Керуючись статтями 2, 44, 45, 248, 327 КАС України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19.

Заяви ОСОБА_1 від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду