Справа № 640/3317/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 640/3317/21 пров. № А/857/15944/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Кахнич Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі № 640/3317/21 за адміністративним позовом Національного агенства з питань запобігання корупції до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про скасування постанов,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКостецький Н.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНИ

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Національного агентства з питань запобігання корупції до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з вимогами:

-скасувати Постанову від 19.01.2021 про відкриття виконавчого провадження у ВП №6400149, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.;

-скасувати Постанову від 19.01.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.;

-скасувати Постанову від 19.01.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2021 року адміністративну справу №640/3317/21 було передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Справа №640/3317/21 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 06.04.2021.

Ухвалою суду від 12.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 позовні вимоги Національного агентства з питань запобігання корупції задоволено частково. Скасовано Постанову від 19.01.2021 року у ВП №64200149 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Національного агентства з питань запобігання корупції (бульв. Дружби Народів, 28, м. Київ, 01103; ) судовий збір в сумі 1513,33 (одна тисяча п`ятсот тринадцять) грн 33 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову Національного агентства з питань запобігання корупції відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2022 касаційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року у справі № 640/3317/21 скасовано, справу направлено до Львівського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Заявою від 21.04.2021 року позивачем було змінено предмет позову, з урахуванням чого просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову від 19.01.2021 про відкриття виконавчого провадження №64200149, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.;

-визнати протиправною та скасувати постанову від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.;

-визнати протиправною та скасувати постанову від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн., винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.

За результатом нового розгляду Львівським окружним адміністративним судом винесено рішення від 21 жовтня 2022 року у справі № 640/3317/21 про часткове задоволення позову Національного агентства з питань запобігання корупції до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн., винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових B.C.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Національного агентства з питань запобігання корупції судовий збір в сумі 3026 (три тисячі двадцять шість) грн 66 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні вказаним позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що на виконання ч. 5 ст. 26 Закону державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 380/6820/20, виданого 05.01.2021 Львівським окружним адміністративним судом. Постанови від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн та витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн. відповідачем винесено відповідно до положень ст. 27 цього ж Закону. Також зазначає, що невиконання боржником у встановлений строк рішення суду у добровільному порядку є підставою для його примусового виконання, яке тягне за собою специфічних санкцій у вигляді стягнення виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження. Просить суд урахувати, що виконавче провадження було відкрито 19.01.2021року, а виконано боржником (позивачем) лише 12.03.2021 року. Стверджує, що державним виконавцем не порушено вимог законодавства, а відтак відсутні підстави для визнання протиправними та скасування постанов від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн та витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та позивач повідомлений за допомогою електронних засобів зв`язку, шляхом надіслання повістки та ухвал на електронні адресу відповідача та позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена засобами електронного зв`язку, про що матеріали справи містять відповідні докази. В судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

В судовому засіданні представник відповідача Маркіна Л.Г. надала пояснення та підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача Дубаневич О.З. в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про визнання протиправною та скасування постанови у ВП №64200149 від 19.01.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 7 статті 27 Закону №1404 виконавчий збір не стягується з боржника у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником.

Ухвалюючи рішення щодо визнання протиправною та скасування постанови у ВП №64200149 від 19.01.2021 про стягнення витрат виконавчого провадження, суд урахував, що оскаржувана постанова винесена в порушення вимог п.2 розділу VI Інструкції №512/5, позаяк одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження не винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та не надіслано її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Окрім того суд урахував, що зібраними у справі доказами також підтверджуються порушення державним виконавцем вимог Інструкції №512/5, а зокрема винесення ним вказаної постанови про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2021 ВП №64200149.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 380/6820/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Зобов`язано Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію ОСОБА_1 .

Повний текст рішення від 02.11.2020 у справі № 380/6820/20 складено 09.11.2020, отримано Національним агентством з питань запобігання корупції 16.11.2020.

15.12.2020 Національне агентство з питань запобігання корупції подало до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 380/6820/20.

Ухвалою від 29.01.2021 апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 380/6820/20 залишено без руху.

Ухвалою від 04.02.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження у справі № 380/6820/20 та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Судом встановлено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 380/6820/20 апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року без змін.

Відповідно до інформації, яка знаходиться в матеріалах справи, Національним агентством з питань запобігання корупції 12.03.2021 виконано вищевказане рішення шляхом вилучення з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію, подану ОСОБА_1 від 04.07.2020, що не заперечується сторонами у справі.

Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист від 05.01.2021 року №380/6820/20, у якому зазначено про його видачу на підставі рішення від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20, яке набрало законної сили 10.12.2020 року.

Постановою від 19.01.2021 ВП №64200149 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №380/6820/20 виданого 05.01.2021.

19.01.2021 ВП №64200149 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанову про стягнення з Національного агентства з питань запобігання корупції виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. та постанову від 19.01.2021 року ВП №64200149 про стягнення з позивача 185,70 грн витрат виконавчого провадження.

Відтак, судом апеляційної інстанції установлено, що на момент винесення (19.01.2021року) державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення з Національного агентства з питань запобігання корупції виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. та постанов від 19.01.2021 року ВП №64200149 про стягнення з позивача 185,70 грн витрат виконавчого провадження, НАЗК було подано в установленому порядку апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 380/6820/20 у строки визначені ч.2 ст. 295 КАС України.

Із змісту адміністративного позову слідує, обумовлена постанова державного виконавця від 19.01.2021 ВП №64200149 надійшла на адресу НАЗК - 25.01.2021 року. Отож, з 25.01.2021 року НАЗК стало відомо про початок примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №380/6820/20.

Відповідно до постанови від 06.04.2021 ВП №64200149 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статті 40 ЗУ Про виконавче провадження закінчено виконавче провадження, яке було відкрите на підставі виконавчого листа №380/6820/20 виданого 05.01.2021.

Згідно з доказами, які знаходяться в матеріалах справи, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року у справі №380/6820/20 було задоволено заяву представника Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання виконавчого листа №380/6820/20 від 05.01.2021 таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вважаючи безпідставним здійснення виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, яке оскаржене в апеляційному порядку, та прийняття державним виконавцем відповідних постанов звернувся до суду з позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі по тексту іменовано Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 16 частини третьої № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частини 5 статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 02.11.2020 року було прийнято, оголошено вступну та резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/6820/20, а повне рішення в цій справі складене судом 09.11.2020 року.

Строк для апеляційного оскарження обумовленого рішення сплив 09.12.2020 року, а відповідно рішення набрало законної сили.

Апеляційна скарга на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20 була подана 15.12.2020 року, а відтак така скарга не вплинула на чинність названого судового рішення.

Дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20 було зупинено 04.02.2021 відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та зупинення дії рішення суду першої інстанції року.

На момент видачі виконавчого листа від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20 було таким, що набрало законної сили та підлягало виконанню.

Заява ОСОБА_1 про пред`явлення виконавчого листа №380/6820/20, виданого 05.01.2021року Львівським окружним адміністративним судом до виконання надійшла відповідачу 19.01.2021року.

Вказані обставини доводами апеляційної скарги не заперечувались та не спростовувались.

За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій державного виконавця в частині винесення постанови від 19.01.2021 ВП №64200149 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі №380/6820/20.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо прийнятого судового рішення про визнання протиправною та скасування постанови у ВП №64200149 від 19.01.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 24 000 грн, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно частини 6 статті 26 Закону №1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно частини 1 статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно частини 2 статті 27 Закону №1404 виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно частини 3 статті 27 Закону №1404 за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно частини 4 статті 27 Закону №1404 державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 №489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відтак, стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно.

З матеріалів справи убачається , що 25.01.2021 року НАЗК стало відомо про початок примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №380/6820/20.

З урахуванням приведених положень законодавства (станом на 25.01.2021року) рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі №380/6820/20 мало статус судового рішення, що набрало законної сили та підлягало обов`язковому виконанню, а відтак строк для добровільного виконання зазначеного рішення повинен був завершитися зі спином 10 робочих днів (а саме - 08.02.2021року).

27.01.2021 року НАЗК повідомила листом державного виконавця про обставини з приводу подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20 (а.с. 114 т.1).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 поновлено НАЗК строк на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20 та зупинено дію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20 у зв`язку з чим відкрито апеляційне провадження у справі № 380/6820/20 та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до ст. 38 Закону №1404 виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із зупинення 04.02.2021 року дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20, відкрите виконавче провадження ВП №64200149 також підлягало зупиненню відповідно до ст. 38 Закону №1404. При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач не надав суду доказів належного виконання приписів ч.2 ст. 38 Закону №1404.

Як наслідок, встановлений у постанові державного виконавця ВП №64200149 від 19.01.2021 року строк для добровільного виконання боржником рішення суду (впродовж 10 робочих днів) не сплинув, позаяк відповідно до ч.2 ст. 38 Закону №1404 виконавче провадження (складовою якого є добровільне виконання) з 04.02.2021 року підлягало зупиненню.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №380/6820/20 апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року без змін.

Частиною 1 ст. 325 КАС України установлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 380/6820/20 набрала законної сили з дати її прийняття, а відтак із вказаної дати підстави для зупинення виконавчого провадження відпали і рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20 підлягало обов`язковому виконанню в тому числі із урахуванням продовженням дії десятиденного строку, встановленого державним виконавцем для добровільного виконання божником обумовленого судового рішення.

Судом установлено, що вищевказане судове рішення від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20 виконано Національним агентством з питань запобігання корупції на наступний день після винесення постанови судом апеляційної інстанції, а зокрема - 12.03.2021, що в свою чергу вказує на виконання обумовленого судового рішення у межах встановленого державним виконавцем строку -десяти робочих днів.

Як наслідок у спірних правовідносинах мало місце добровільне виконання НАЗК обумовленого судового рішення від 02 листопада 2020 року у справі № 380/6820/20.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону №1404 виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підсумовуючи викладене, виконавчий збір не стягується у випадку, якщо суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконаннюу зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року у справі №380/6820/20 (яка набрала законної сили) визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №380/6820/20, виданий Львівським окружним адміністративним судом 05.01.2021 про зобов`язання Національного агентства з питань запобігання корупції видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію ОСОБА_1 у зв`язку його добровільним виконанням боржником.

Стосовно ж винесеної державним виконавцем постанови ВП №64200149 від 06.04.2021 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №380/6820/20 відповідно п. 9 частини першої статті, то вказана постанова не спростовує встановлених судом обставин, що добровільного виконання НАЗК судового рішення та ухвалення судового рішення про визнання виконавчого листа №380/6820/20 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що системний аналіз положень ст. 27 Закону №1404 свідчить про те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби. Отож, виконавчий збір є своєрідною винагородою державного виконавця виключно за вчинення заходів примусового виконання рішення.

Відповідальність майнового характеру у вигляді виконавчого збору покладається на боржника за невиконання рішення суду та ставиться у залежність від вчинених державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 7 статті 27 Закону №1404 щодо не стягнення з боржника виконавчого збору у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу прийнятого судового рішення про визнання протиправною та скасування постанови від 19.01.2021 у ВП №64200149 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмір 185,70 грн, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.42 Закону №1404 витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч.2 ст.42 вказаного Закону).

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті (ч.3 ст.42 Закону №1404).

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч.4 ст.42 ЗУ №1404-VIII).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.43 Закону №1404 з метою забезпечення провадження виконавчих дій виконавець може здійснювати інші витрати виконавчого провадження, крім встановлених Міністерством юстиції України, за умови їх обов`язкового авансування стягувачем. Після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пунктом 1 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), встановлено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Згідно з п.2 розділу VI Інструкції №512/5 визначено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

З матеріалів справи убачається, що 19.01.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. прийнято постанови ВП №64200149 про відкриття виконавчого провадження та стягнення з позивача 185,70 грн витрат виконавчого провадження.

06.04.2021 державним виконавцем винесено постанову ВП №64200149 закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №380/6820/20 відповідно до п. 9 частини першої статті 39, статті 40 ЗУ Про виконавче провадження

Натомість, як слідує з матеріалів справи державним виконавцем в порушення вимог п.2 розділу VI Інструкції №512/5 одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження не винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та не надіслано її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Окрім того, зібраними у справі доказами також підтверджуються висновки суду першої інстанції про те, що в порушення наведених вимог Інструкції №512/5 державним виконавцем винесено постанову від 19.01.2021 ВП №64200149 про стягнення з позивача 185,70 грн. витрат виконавчого провадження до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2021 ВП №64200149.

Відтак доводи апеляційної скарги з приводу правомірності винесення відповідачем оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та відповідно витрат виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року у справі № 640/3317/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 02 лютого 2023 року