Справа № 320/11523/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року справа №320/11523/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України) (далі - відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , у зв`язку з сімейними обставинами;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , грошової компенсації за відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по день звільнення з військової служби;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по день звільнення з військової служби.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 07.07.2021 він звернувся до відповідача-1 з рапортами про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та про виплату грошової компенсації за невикористану відпустки у зв`язку із звільненням. Однак, за їх розглядом отримав відповідь про відсутність підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами) та для виплати зазначеної компенсації. Позивач вважає таку бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 протиправною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідач-1 позов не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач-1 наголосив, що позивач не прибув до нового місця служби - ВЧ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ). Станом на дату написання рапорту про звільнення з лав Збройних Сил України (07.07.2021) та по теперішній час, позивач є військовослужбовцем, що самовільно залишив військову частину, він не перебуває у списках особового складу та на всіх видах забезпечення, в тому числі йому не поновлено виплату грошового забезпечення.

Відповідач-1 вказав, що для звільнення з військової служби за відповідним рапортом позивач попередньо мав би прибути до військової частини, мав бути зарахованим до списків особового складу та на всі види забезпечення, в тому числі з поновленням виплати грошового забезпечення. Окрім цього, до рапорту про звільнення позивач мав би надати оригінали підтверджуючих документів, що є підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а не їх копії.

Відповідач-1 також констатував, що право на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпустки виникає лише під час звільнення з військової служби та за умови знаходження військовослужбовця на грошовому забезпеченні.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач, зокрема зазначив те, що відзив відповідача-1 підписано неналежним представником - ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що справи та посаду нікому не передавав, будь-які накази щодо увільнення, переміщення тощо до нього не доводились. Позивач наголошує, що до рапорту про звільнення він надав належним чином засвідченні копії документів, які підтверджують підставу для звільнення. До того ж, засвідчені копії таких документів наявні в його особовій справі.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.11.2021 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

18.11.2021 відповідачем-1 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2093/21.

22.11.2021 через підсистему «Електронний Суд» позивачем подано відповідь на відзив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 спростовано твердження позивача щодо відсутності повноважень представника відповідача-1 (Володимира Фалко). Зупинено провадження в адміністративній справі №320/11523/21 до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2093/21.

Не погодившись із ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 про зупинення провадження в адміністративній справі №320/11523/21, позивачем подана апеляційна скарга на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2021.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 в адміністративній справі №320/11523/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 - без змін.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №320/2093/21 (суддя Дудін С.О.) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 , Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника Хомчака Р.Б. та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання протиправними і скасування наказів, визнання дій протиправними, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 у справі №320/2093/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 в адміністративній справі №320/2093/21 - без змін.

06.04.2022 матеріали адміністративної справи №320/11523/21 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та 31.05.2022 були передані судді Кушновій А.О. для подальшого розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2022 поновлено провадження в адміністративній справі №320/11523/21. Залучено до участі у справі №320/11523/21 як співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 (далі - відповідач-2, ВЧ НОМЕР_2 ). Витребувано докази від ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 .

25.07.2022 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний Суд» від позивача надійшла заява від 25.07.2022, в якій позивач повідомляє суд про те, що на виконання ухвали суду від 28.06.2022 ним було підготовлено копію позовної заяви із усіма доданими до неї документами та занесено до відділення №17 ПАТ «Укрпошта» для відправлення на адресу ВЧ НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 , проте працівниками ПАТ «Укрпошта» було відмовлено у прийнятті поштового відправлення у зв`язку з тим, що м. Балаклія Харківської області знаходиться в тимчасовій окупації та поштові відправлення в м. Балаклія Харківської області тимчасово не здійснюються. Окрім того, позивачем на електронну пошту ПАТ «Укрпошта» направлено інформаційний запит щодо надання інформації про можливість (неможливість) поштових відправлень на адресу ВЧ НОМЕР_2 . Повідомлено, що після надання відповіді ПАТ «Укрпошта» на інформаційний запит позивача, позивачем буде надано відповідь додатково.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 витребувано докази у справі від відповідача-1 (ВЧ НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України)), а саме інформацію про місцезнаходження (адреса для поштового листування) та засоби зв`язку відповідача-2 (ВЧ НОМЕР_2 ). Опубліковано дану ухвалу суду на офіційному сайті Київського окружного адміністративного суду, що знаходиться на веб-порталі Судова влада України (http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/), для повідомлення ВЧ НОМЕР_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про можливість ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №320/11523/21 в суді.

02.09.2022 на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2022 через канцелярію суду представником ВЧ НОМЕР_1 подано лист від 01.09.2022, в якому повідомлено суд про те, що листування з ВЧ НОМЕР_2 здійснюється через ВЧ НОМЕР_5 за поштовою адресою: смт Лісове, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27346, з відміткою «Для ВЧ НОМЕР_2 ».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 зобов`язано позивача невідкладно направити копію позовної заяви із усіма доданими до неї документами для відповідача-2 - ВЧ НОМЕР_2 (яка знаходиться на тимчасово окупованій території в місті Балаклія Харківської області) через ВЧ НОМЕР_5 за поштовою адресою: АДРЕСА_5 , з відміткою «Для ВЧ НОМЕР_2 », докази чого надати суду впродовж трьох днів з дня отримання копії даної ухвали. Встановлено ВЧ НОМЕР_2 строк для подання до суду відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали суду та копії позовної заяви від позивача. Запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву від ВЧ НОМЕР_2 подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано ВЧ НОМЕР_2 подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Витребувано докази від ВЧ НОМЕР_2 .

22.12.2022 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, який не містить документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачу.

Частиною третьою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Аналогічна норма міститься в пункті 2 частини першої статті 175 КАС України.

Оскільки відповідачем-2 не надано докази відправлення копії відзиву позивачу, суд визнає відзив відповідача-2 таким, що поданий з порушенням норм статті 162 КАС України та залишає його без уваги.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_6 , виданим Золочівським РВ УМВС України в Харківській області 08.02.2000 (том 1, а.с.60-67).

Відповідно до посвідчення від 30.09.2015 серії НОМЕР_7 позивач має статус учасника бойових дій (том 1, а.с.9).

Згідно з посвідченням багатодітної сім`ї від 08.08.2017 № НОМЕР_8 та свідоцтв про народження від 02.07.2009 серії НОМЕР_9 , від 26.10.2011 серії НОМЕР_10 , від 19.04.2017 серії НОМЕР_11 , від 19.04.2017 серії НОМЕР_12 позивач є багатодітним батьком (том 1, а.с.11-19).

З матеріалів справи вбачається, що з червня 2005 року позивач проходить військову службу у Збройних Силах України.

28.12.2017 між начальником квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі директора Департаменту кадрової політики Міністра оборони України ОСОБА_4 укладено черговий контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України на посаді офіцерського складу. Згідно з пунктом 3 цього контракту він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на п`ять років (том 1, а.с.134-135 зворотній бік).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 25.02.2021 №65 (по особовому складу) позивача увільнено від посади начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква та призначено на посаду начальника енергомеханічного відділення 65 центральної артилерійської бази зберігання ракет і боєприпасів Cил логістики Збройних Сил України (ВЧ НОМЕР_2 ) (том 1, а.с.136).

Командиром ВЧ НОМЕР_1 був прийнятий наказ від 02.03.2021 №45 (по стройовій частині) про призупинення виплати грошового забезпечення підполковнику ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква з 02.03.2021 (том 1, а.с.146).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.03.2021 №52 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 , начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква, увільненого від займаної посади і призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 25.02.2021 №65 на посаду начальника енергомеханічного відділення ВЧ НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), вирішено вважати таким, що справи і посаду здав та вибув до нового місця служби. Цим же наказом позивача виключено з 12.03.2021 зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква та всіх видів забезпечення (том 1, а.с.147).

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 та Головнокомандувача Збройних Сил України генерала-полковника ОСОБА_5 з вимогами, зокрема:

- визнати протиправними та скасувати накази Головнокомандувача Збройних Сил України №65 від 25.02.2021 (по особовому складу); командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.03.2021 №45 і від 12.03.2021 №52 (по стройовій частині);

- поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква з дня реалізації наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.03.2021 №52, з дня виключення зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, тобто з 12.03.2021 та поставити позивача на усі види грошового забезпечення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 у справі №320/2093/21 (суддя Дудін С.О.), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022, у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

За таких обставин правомірність оспорюваних позивачем у рамках справи №320/2093/21 наказів судом не ставиться під сумнів.

Наказом командувача Сил логістики Збройних сил України (по особовому складу) від 14.04.2021 №52 позивача увільнено від посади начальника енергомеханічного відділення 65 центральної артилерійської бази зберігання ракет і боєприпасів і зараховано у розпорядження командувача Сил логістики Збройних сил України. Підставою для прийняття цього наказу визначено клопотання командира ВЧ НОМЕР_2 від 09.04.2021 №103, яким повідомлено, що станом на 09.04.2021 позивач до військової частини не прибув (том 1, а.с.159-160).

Судом встановлено, що 07.07.2021 позивач звернувся до відповідача-1 з рапортами:

- про звільнення його з лав Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами згідно з підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (том 1, а.с.38);

- про виплату, у зв`язку із звільненням за сімейними обставинами, компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.06.2015 по день звільнення з військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (том 1, а.с.42).

Листом від 17.07.2021 №370/4861 командування Сил логістики Збройних Сил України за результатами опрацювання поданих рапортів повідомило позивача, що до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами додані копії документів, які підтверджують підставу звільнення, а не їх оригінали, що виключає можливість вирішити питання щодо звільнення за цієї підставою. Виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 30.06.2015 по день звільнення є похідною від звільнення і може бути проведена тільки при звільненні з військової служби (том 1, а.с.44-45).

Вважаючи бездіяльність відповідача-1 щодо неприйняття рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 згідно з поданим ним рапортом від 07.07.2021 та не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по день звільнення з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 26 Закону №2232-XII обумовлено порядок та підстави звільнення з військової служби.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації), зокрема на підставі: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12.9 розділу XIІ Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до кадрового органу, підпорядкованого посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, зокрема, за підставами, передбаченими пунктами «б», «в» і «д» частини третьої, підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ» пунктів 1, 2 частини п`ятої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що статтею 26 Закону №2232-XII визначено виключний перелік випадків, за яких військовослужбовці можуть бути звільнені. При звільненні військовослужбовець подає рапорт, в якому зазначається підстава звільнення, та документи, які підтверджують її наявність.

Як встановлено судом, 07.07.2021 позивачем подано рапорт про звільнення з військової служби згідно з підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-ХІІ через сімейні обставини - наявність трьох і більше дітей віком до 18 років. У якості додатків до рапорту надано: засвідчену копію посвідчення багатодітної сім`ї; засвідчені копії свідоцтв про народження дітей.

Так, позивач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та посвідченням багатодітної сім`ї.

Оскільки позивач є багатодітним батьком та має чотирьох дітей віком до 18 років, то на час звернення позивача з рапортом до ВЧ НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України) останній мав право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Ці обставини не заперечується відповідачем-1.

Надаючи оцінку доводам відповідача-1 про те, що до рапорту позивача додані лише копії документів, що підтверджують таку підставу звільнення, а не їх оригінали, як це передбачено абзацом 3 пункту 14.10 розділом XIV Інструкції №170, що виключає можливість вирішити питання щодо звільнення, суд вказує таке.

Визначена нормативно-правовим актом вимога щодо надання оригіналів доказів для звільнення є законною та передбачена для уникнення будь-яких сумнівів стосовно справжності документів. В спірному випадку для усунення будь-яких сумнівів наявності у позивача дітей віком до 18 років.

Водночас згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 26.05.2014 №333 (далі - Інструкція №333; у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) основним документом особової справи є послужний список (додаток 15). В додатку 15 «Послужний список» до Інструкції №333 у рядку 16 вказуються дані щодо сімейного стану військовослужбовця: сімейний стан неодружений, одружений, вдівець, розлучений), прізвище, ім`я, по батькові та рік народження дружини, номер та дата свідоцтва про одруження і ким видано. Імена і дати народження дітей. Прізвища, імена, по батькові, вік і ступінь споріднення інших утриманців.

При заповненні рядка 16 зазначається сімейний стан військовослужбовця, а потім вносяться дані про членів сім`ї і осіб, які перебувають на його утриманні. Крім дружини, записуються всі діти військовослужбовця (враховуючи тих, кого він усиновив (удочерив)), а також діти дружини (чоловіка) у разі спільного з ними проживання. Записи відомостей про сімейний стан (усиновлення, розлучення, смерть членів сім`ї) робляться лише на підставі відповідних свідоцтв, які видаються органами РАЦС.

Відповідно до пункту 4.2 Методичних рекомендацій з порядку організації підготовки документів до прийняття кадрових рішень кадровими органами Збройних Сил України, затверджених начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України від 21.03.2013 №5147/С, складений послужний список ведеться протягом всієї військової служби військовослужбовця. До особових справ у розділі «Додатковий матеріал» підшиваються копії документів, завірених встановленим порядком: свідоцтв про народження дітей військовослужбовця.

Відповідні свідоцтва про народження дітей наявні в особовій справі позивача (том 1,а.с.124, 127, 132 зворотній бік, 133).

Тобто, відповідач-1 не міг не знати про наявність у позивача дітей віком до 18 років та мав бути ознайомлений з оригіналами документів, які це підтверджують.

За таких умов відповідач-1 не ставить під сумнів: а) факт існування дітей позивача віком до 18 років; б) наявність у позивача оригіналів свідоцтв про народження цих дітей.

В сукупності цього, відмова відповідача-1 вирішити питання щодо звільнення позивача з підстав надання ним лише копій підтверджуючих документів (свідоцтв про народження) є нерозсудливою, адже сумнівів щодо підстав для звільнення і документів, які це підтверджують, у відповідача немає.

Окрім того, з буквального змісту абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 вбачається, що умовою звільнення з військової служби через сімейні обставини є наявність оригіналів підтверджуючих документів. Термін «наявність» не свідчить про необхідність приєднання таких оригіналів безпосередньо до звернення військовослужбовця з проханням про звільнення.

Необхідно врахувати, що свідоцтво про народження видається в одному екземплярі і є документом, що засвідчує факт реєстрації народження дитини та підтверджує громадянство України особи віком до 16 років. У разі необхідності пред`явлення його оригіналу такий надається виключно для огляду, а не вилучається шляхом подання його до заяви (клопотання).

За наведеного суд вважає за необхідне визнати бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України) щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 07.07.2021 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» протиправною.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити його з військової служби, то суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Розділом ХІІ Положення №1153/2008 врегульовано порядок звільнення з військової служби.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім строку проведення мобілізації) до введення воєнного стану - на підставах, передбачених частинами другою, третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктом 2 частин п`ятої і шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення через службову невідповідність осіб офіцерського складу, які займають посади, вищі за посади командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), та крім звільнення у зв`язку з позбавленням військового звання підполковник (капітан 2 рангу) і вище в дисциплінарному порядку, - командувачами видів Збройних Сил України, командувачами військ (сил) Збройних Сил України, що не входять до складу видів Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_13 , керівниками служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення №1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Пунктом 11.1 розділу 11 Інструкції №333 визначено, що накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

При цьому, проекти наказів до подання їх на підпис командирам (керівникам) повинні бути перевірені (вичитані), звірені з документами персонального обліку військовослужбовців та завізовані на звороті останнього аркуша наказу безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою. Зразок звороту останнього аркуша наказу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (пункту 12.10 розділу 12 Інструкції №333).

Після цього проекти наказів проходять правову експертизу в юридичній службі. Віза посадової особи юридичної служби проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу (пункту 12.11 розділу 12 Інструкції №333).

Відповідно до пункту 1.5 розділу I Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Таким чином, розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам (керівникам) перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

За приписами статті 245 КАС України у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Судом встановлено, що рапорт позивача по суті відповідачем-1 розглянуто не було, жодного рішення за результатами поданого рапорту не прийнято.

Оскільки відповідач-1 не розглянув рапорт позивача від 07.07.2021 про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами згідно з підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд, з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача-1 розглянути по суті зазначений рапорт позивача.

З приводу позовних вимог щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

На підставі пункту 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Пунктом 17 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

З огляду на пункт 19 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ та Законі України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак Законом №2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у рішенні від 16.05.2019 за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18 (провадження №Пз/9901/4/19) та висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.08.2019 у зазначеній справі.

07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з абзацом 5 пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Відповідно до пункту 3 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 №280 (у редакції наказу Міноборони від 14.02.2020 №44) затверджено Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Правила). Ці Правила визначають механізм фінансового забезпечення військових частин, кораблів, військових навчальних закладів, військових комісаріатів, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військова частина), що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 4.3 вказаних Правил виплата грошового забезпечення, заробітної плати та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу здійснюється за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. Така грошова компенсація підлягає виплаті військовою частиною, до списків особового складу якої такий військовослужбовець був зарахований та перебував на грошовому забезпеченні.

За змістом пункту 2.8 глави І Інструкції №333 зарахування новоприбулих військовослужбовців до списків військової частини проводиться наказом про стройовій частині у день прибуття до військової частини.

Відповідачі не заперечують, що позивач як учасник бойових дій не використав додаткові відпустки у 2015-2021 роках, а тому набув право на отримання грошової компенсації за такі у разі звільнення зі служби.

Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, з 02.03.2021 позивачу призупинено виплату грошового забезпечення. З 12.03.2021 позивача виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , з усіх видів забезпечення і направлено для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_2 . До цієї військової частини позивач не прибув, тому до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 не був зарахований та на всі забезпечення. На даний час позивач перебуває у розпорядженні командувача Сил логістики Збройних Сил України відповідно до наказу від 14.04.2021 №52 (по особовому складу).

Та обставина, що виплата компенсації за невикористану відпустку здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, а наразі позивач на фінансовому та інших видах забезпечення не перебуває, унеможливлює її нарахування та виплату. До того ж, така вимога з огляду на задоволений судом спосіб відновлення порушеного права позивача є передчасною.

За наведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій є безпідставними.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 07.07.2021 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та зобов`язання відповідача-1 розглянути по суті зазначений рапорт позивача. Вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 звільнити позивача з військової служби та виплатити компенсацію за невикористану відпустку задоволенню не підлягають.

Отже суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач в силу приписів статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати розподілу та стягненню з відповідачів не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України,суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України) щодо неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 07.07.2021 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України) розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 07.07.2021 на підставі підпункту «ґ» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 31.01.2023.

Суддя Кушнова А.О.