Справа № 160/1658/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
02 лютого 2023 року Справа № 160/1658/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особливому складу) від 05.05.2022 року № 141 в частині призначення на посаду ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130 про призначення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та початок виконання обов`язків;

- визнати протиправними та скасувати накази ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стосуються ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 зі складів особового складу.

Разом з позовною заявою представник позивача надав суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Так, представником позивача в означенному клопотанні зазначено, що позивач наразі, проходить військову службу.

При цьому, представник позивача стверджує, що призов на військову службу під час мобілізації був здійснений протиправно та незаконно, у зв`язку з чим, вищезазначені накази, є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, єдиним засобом захисту порушеного права та інтересів позивача є визнання протиправними та скасування спірних наказів, зокрема, від 05.05.2022 року № 141 та № 130, що дозволить ОСОБА_1 у встановленому порядку ініціювати його звільнення з військової служби. Представник позивача вважає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з чим, вважає, що строк звернення до суду, пропущено з поважних причин, а тому просить його поновити.

Суд, вивчивши доводи представника позивача, якими він обґрунтовує своє клопотання, проаналізувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби:

Строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Так, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем оскаржуються, зокрема, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по особливому складу) від 05.05.2022 року № 141 в частині призначення на посаду ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , а також наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130 про призначення позивача до Військової частини НОМЕР_1 та початок виконання обов`язків.

Водночас, представник позивача, звернувся з даним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 31.01.2023 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції суду, тобто, з пропуском місячного строку звернення до суду з позовом.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.

Положеннями статті 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частин 1-2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, інститут строків давності в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів, наведених особою, яка подала позовну заяву. При цьому, з огляду на принцип правової визначеності поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі, які підтверджені належними доказами, обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані, наприклад, захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення з об`єктивно незалежних від особи підстав, тощо.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача, помилково, посилається на норми ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства, якими визначено, шестимісячний строк звернення до суду. Крім того, представник позивача, зазначає, що ОСОБА_2 , перебуває на передовій як на підставу, неможливості вчасного звернення до суду.

Разом з тим, слід зазначити, що такі підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Слід зазначити, що предметом даного позову є акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а саме, наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.05.2022 року № 141 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 року № 130.

Тобто, у даному випадку винесення спірних наказів не може вважатись триваючим правопорушенням.

Поряд з вказаним, слід наголосити на тому, що спірні накази винесено під час проходження позивачем публічної служби, строк оскарження якого, в силу імперативних приписів процесуального закону, становить один місяць з дня, коли позивач дізнався (повинен був дізнатись) про порушення такими наказоми його прав.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №420/5337/19, місячний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб в адміністративних справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначалася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Водночас, представником позивача не наведено обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Крім того, позивач звернувся до суду, через свого представника, що підтверджується, матеріалами позовної заяви у зв`язку з чим, посилання позивача на неможливість звернення до суду вчасно, не підтверджується наявними доказами.

Враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації ОСОБА_1 права на звернення до суду за захистом порушених прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними, позовну заяву належить повернути у відповідності до приписів ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України .

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також повернути ОСОБА_1 позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами.

Керуючись статтями 122, 123,169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені ст. 295 КАС України.

Суддя І.О. Лозицька