Справа № 640/24092/19
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Пилипенко О.Є., при секретарі судового засідання Турчин М.М., за участю представників сторін:

від позивача: Золотухіна Р.М.,

від відповідача: Засипки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі також - позивач, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.05.2021 просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726 084,27 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 14 571,38 грн;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги в частині протиправності рішення від 16.09.2019 № мотивовані необґрунтованим застосуванням до позивача штрафних санкцій за донарахування платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску з мотивів недотримання ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вимог пункту 1 частини першої, пункту 7 статті 7, пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Позиція ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 з урахуванням додаткових пояснень від 10.08.2022 мотивована відсутністю підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, оскільки, за посиланням позивача, положеннями пункту 120-1.1 статті 120 ПК України в редакції, чинній на момент реєстрації податкових накладних, не передбачено відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю). Додатково позивач зауважує на помилковому розрахунку податковим органом розміру штрафних санкцій при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2022 замінено відповідача у справі №640/24092/19 - Офіс великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г; ) на правонаступника - Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 57; код: ), як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2022 позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій на суму 726084,27 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 14571,38 грн;

стягнуто зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 57; код: ), як відокремленого підрозділу ДПС (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» витрати по сплаті судового збору у розмірі 11109,83 грн.

У поданій апеляційній скарзі Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

07.12.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшли відзиви на апеляційну скаргу, за змістом яких позивач із посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні, призначеному на 01.02.2023, представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача проти їх задоволення заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Офісу великих платників податків ДФС проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2014 по 31.12.2017, за результатами якої складений акт перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вимог пунктів 201.1, 201.10 ПК України в частині недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних від 31.01.2017 №733, від 31.01.2017 №734, від 31.01.2017 №835, від 31.01.2017 №685, від 23.02.2017 №232, від 01.02.2017 №175, від 01.02.2017 №171, від 13.02.2017 №181, від 13.02.2017 №179, від 14.02.2017 № 180, від 14.02.2017 №189, від 28.02.2017 №703, від 28.02.2017 №710, від 28.02.2017 №686, від 28.02.2017 №819, від 24.01.2017 №731, від 06.02.2017 №178, від 06.02.2017 №174, від 03.02.2017 №173, від 03.02.2017 №177, від 02.02.2017 №176, від 02.02.2017 №172, від 07.02.2017 №175, від 07.02.2017 №179, від 15.02.2017 №181, від 10.02.2017 №178, від 31.08.2017 №746, від 08.02.2017 №176, від 08.02.2017 №180, від 09.02.2017 №177 в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або розрахунку коригування до них: до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 3 138 655,35 грн; від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 314130,85 грн; від 21 до 60 календарних днів на загальну суму ПДВ 21528,34 грн.

Перевіркою також встановлено порушення позивачем вимог пункту 1 частини першої, пункту 7 статті 7, пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), підпунктів 6, 7 пункту 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 №449, а саме: підприємством самостійно донараховано єдиний внесок в загальній сумі 1452168,53 грн. шляхом виправлення помилок за попередні періоди.

На підставі акту перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353 Офісом великих платників податків ДПС прийняті:

рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 726 084,27 грн;

податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 №, яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України до позивача застосовані штрафні санкції на загальну суму 383 150, 21 грн.

Вказуючи на протиправність рішення про застосування штрафних санкцій від 16.09.2019 № та податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 №, ПАТ «ДТЕК Павлгорадвугілля» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із даним позовом.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції 19.06.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-ІХ (далі - Закон №466-ІХ) ПАТ «ДТЕК Павлгорадвугілля» до Офісу великих платників податків ДПС подана заява про перерахунок штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

25.03.2021 відповідачем на виконання положень абзаців 1, 3 пункту 73 підрозділу 2 розділу XX ПК України в редакції Закону України від 14.07.2020 №786-IX прийнято нове податкове повідомлення-рішення №7, яким до позивача за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штрафні санкції у розмірі 14 571,38 грн.

У зв`язку із зазначеним ПАТ «ДТЕК Павлгорадвугілля» 05.05.2021 подало заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726 084,27 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 14 571,38 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оспорюваних рішень, як таких, що прийняті на підставі непідтверджених висновків акту перевірки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства та законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Апеляційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач наполягає на правомірності податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7, як такого, що прийнято податковим органом за наявності факту порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних, а також на правомірності рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій як такого, що прийнято на підставі обґрунтованих висновків акту перевірки щодо наявності факту самосійного донарахування позивачем єдиного внеску шляхом виправлення помилок за попередні періоди.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при наданні оцінки правомірності податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України в редакції, чинній на момент реєстрації податкових накладних, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Таким чином, пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України була встановлена відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної. При цьому законодавець окреслив низку виключень, за наявності яких платник податків не несе відповідальність за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної.

Так, диспозиція пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Отже, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватися отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Таке правозастосування відповідає сталій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 04.09.2018 у справі №816/1488/17, від 11.12.2018 у справі № 807/68/18, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 01.09.2020 справі №340/1857/19, від 11.02.2021 у справі № 440/1395/19, від 08.12.2022 у справі №500/1017/19.

Зазначеним спростовуються доводи позивача щодо відсутності підстав для застосування штрафних санкцій за недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних з тих мотивів, що вказані податкові накладні складені як такі, що не надаються отримувачу, оскільки другою необхідною умовою є те, що така податкова накладна має бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Законом №466-ІХ, який набрав чинності 23.05.2020, змінено статтю 120-1 ПК України та викладено пункт 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів».

Також Законом №466-ІХ доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73, відповідно до змісту якого, зокрема, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14.07.2020 № 786-IX, який набрав чинності 08.08.2020 (далі - Закон №786-IX) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінено цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень».

Таким чином, законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

При цьому, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Офісом великих платників податків ДПС на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України за заявою позивача здійснено перерахунок суми штрафних санкцій, застосованих на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 №, та винесено податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7, яким до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14 571,38 грн.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає про помилковість позиції ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 з тих мотивів, що за змістом пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, оскільки у вказаній редакції стаття 120-1 ПК України викладена в редакції Закону №466-ІХ, який набрав чинності 23.05.2020, позаяк як на момент порушення позивачем граничного строку реєстрації податкових накладних, так і на момент реалізації контролюючим органом повноважень на застосування штрафних санкцій - прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 №, стаття 120-1 ПК України діяла в редакції, яка не передбачала зазначеного винятку.

Законодавець шляхом прийняття Закону №466-ІХ передбачив ретроспективну дію саме положень пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення порядку реєстрації податкової накладної, передбачивши можливість перерахунку вже застосованого штрафу у бік його зменшення (при дотриманні визначених цим пунктом умов), а не звільнив платників податків від передбаченої законом відповідальності взагалі.

Перевіряючи обґрунтованість позиції податкового органу щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у зв`язку з недотриманням ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» при реєстрації податкових накладних вимог пункту 201.10 статті 210 ПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання; 16 - Складена на суму перевищення балансової (залишкової) вартості необоротних активів над фактичною ціною їх постачання; 17 - Складена на суму перевищення звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з актом перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353 Офісом великих платників податків ДПС встановлено порушення граничних строків реєстрації тридцяти податкових накладних, а саме: від 31.01.2017 №733, від 31.01.2017 №734, від 31.01.2017 №835, від 31.01.2017 №685, від 23.02.2017 №232, від 01.02.2017 №175, від 01.02.2017 №171, від 13.02.2017 №181, від 13.02.2017 №179, від 14.02.2017 № 180, від 14.02.2017 №189, від 28.02.2017 №703, від 28.02.2017 №710, від 28.02.2017 №686, від 28.02.2017 №819, від 24.01.2017 №731, від 06.02.2017 №178, від 06.02.2017 №174, від 03.02.2017 №173, від 03.02.2017 №177, від 02.02.2017 №176, від 02.02.2017 №172, від 07.02.2017 №175, від 07.02.2017 №179, від 15.02.2017 №181, від 10.02.2017 №178, від 31.08.2017 №746, від 08.02.2017 №176, від 08.02.2017 №180, від 09.02.2017 №177.

Зі спірних податкових накладних, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що податкові накладні від 24.01.2017 №731, від 31.01.2017 №835, від 23.02.2017 №232 не надані отримувачу (покупцю), у зв`язку з складенням отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента (тип причини « 14», ставка податку 20%); податкові накладні від 31.01.2017 №685, від 01.02.2017 №171, від 01.02.2017 №175, від 02.02.2017 №172, від 02.02.2017 №176, від 03.02.2017 №173, від 03.02.2017 №177, від 06.02.2017 №174, від 07.02.2017 №175, від 06.02.2017 №178, від 07.02.2017 №179, від 08.02.2017 №176, від 14.02.2017 №180, від 09.02.2017 №177, від 10.02.2017 №178, від 13.02.2017 №179, від 08.02.2017 №180, від 15.02.2017 №181, від 14.02.2017 №189, від 13.02.2017 №181 - у зв`язку з складенням на суму перевищення звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання (тип причини « 17», ставка податку 20%); податкові накладні від 31.01.2017 №733, від 31.01.2017 №734, від 28.02.2017 №703, від 28.02.2017 №710, від 31.08.2017 №746 - з причин складення у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності (тип причини « 13», ставка податку 20%), податкова накладна від 28.02.2017 №819 - у зв`язку з складенням на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання (тип причини « 15», ставка податку 20%).

Таким чином, кожна з господарських операцій, за наслідками яких складені зазначені податкові накладні, підлягала оподаткуванню за основною ставкою (20 %). Встановлений перевіркою факт порушення граничних строків реєстрації вказаних податкових накладних ПАТ «ДТЕК Павлгорадвугілля» не заперечується.

Відтак позиція податкового органу щодо наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації зазначених податкових накладних є обґрунтованою.

Між тим судом апеляційної інстанції встановлено, що податкова накладна від 28.02.2017 №686, яка міститься в переліку податкових накладних, недотримання граничних строків реєстрації яких згідно з висновком акту перевірки стало підставою для застосування штрафних санкцій, не підлягала наданню отримувачу у зв`язку із складенням на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість (тип причини « 9», ставка податку відсутня).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, виходячи з положень пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, згідно з якими штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій які, зокрема, звільнені від оподаткування, зазначає про помилковість висновків акту перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353 в частині наявності підстав для застосування до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної від 28.02.2017 №686.

Перевіряючи правомірність розрахунку штрафних санкцій, застосованих до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в іншій частині, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно з розрахунком штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», який міститься в матеріалах справи, Офісом великих платників податків ДПС визначено розмір штрафу за порушення граничних строків реєстрації із розрахунку 1% обсягу постачання, але не більше 510 грн, по кожній податковій накладній.

Розмір штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних від 31.01.2017 №733, від 31.01.2017 №734, від 31.01.2017 №835, від 31.01.2017 №685, від 23.02.2017 №232, від 01.02.2017 №175, від 01.02.2017 №171, від 13.02.2017 №181, від 13.02.2017 №179, від 14.02.2017 № 180, від 14.02.2017 №189, від 28.02.2017 №703, від 28.02.2017 №710, від 28.02.2017 №819, від 24.01.2017 №731, від 06.02.2017 №178, від 06.02.2017 №174, від 03.02.2017 №173, від 03.02.2017 №177, від 02.02.2017 №176, від 02.02.2017 №172, від 07.02.2017 №175, від 07.02.2017 №179, від 15.02.2017 №181, від 10.02.2017 №178, від 31.08.2017 №746, від 08.02.2017 №176, від 08.02.2017 №180, від 09.02.2017 №177 становить 14061,38 грн та відповідає розміру штрафу, що передбачений абзацом першим пункту 73 підрозділу 2 розділу XX ПК України в редакції Закону №786-IX.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду зазначає про правомірність податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 в частині застосування до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» штрафних санкцій у розмірі 14061,38 грн, як такого, що прийнято податковим органом за наявності факту порушення ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» граничних строків реєстрації податкових накладних та із дотриманням порядку застосування штрафних санкцій, що визначний ПК України, у тому числі положеннями пункту 73 підрозділу 2 розділу XX.

В іншій частині, а саме щодо застосування до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» штрафних санкцій у розмірі 510 грн за порушення граничних строків реєстрації податкової накладної від 28.02.2017 №686, податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, що в икладена у постанові від 15.07.2021 у справі №580/2729/19, суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині так само як і не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань (штрафних санкцій) суму, яка збільшена (нарахована) правомірно за умови наявності відповідного розрахунку в матеріалах справи. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду. Аналогічне правозастосування також викладене в постановах Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №806/2049/18, від 26.12.2018 у справі №2а/0370/3780/11, від 23.10.2018 у справі №808/3458/16.

Доводи позивача про неправомірне визначення суми штрафу на суму більше аніж 510 грн одним податковим повідомленням-рішенням із посиланням на недотримання відповідачем вимог пункту 58.2 статті 58 ПК України та пункту 113.3 статті 113 ПК України не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до абзацу другого пункту 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 113.3 статті 113 ПК України, у свою чергу, передбачено, що у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що ПК України передбачено надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення за кожною окремою штрафною санкцію за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган.

У даному випадку спірне податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами контролю саме податкового законодавства, при цьому розмір штрафу визначено у розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень, за кожним випадком прострочення реєстрації податкової накладної, що відповідає положенням пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при наданні оцінки правомірності рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726 084,27 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 6 Закону №2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платник єдиного внеску також зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно з висновками акту перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353 позиція податкового органу щодо самостійного донарахування ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» своєчасно не нарахованого єдиного внеску ґрунтується виключно на тому, що позивачем в рядку 6 (4) таблиці 1 додатку 4 Звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) за періоди: лютий 2016 року -квітень 2016 року, червень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року самостійно донараховано єдиний внесок у сумі 1452168,53 грн.

Як свідчать обставини справи, зазначені суми відображають єдиний внесок, що нараховуваний у зв`язку із нарахуванням у спірних звітних періодах заробітної плати (доходу) фізичним особам за попередні періоди (компенсація застрахованим особам вартості світла, газу та житла, сплата за лікарняним листом, компенсація витрат медобстеження, оплата військовозобов`язаним за повістками, компенсація мобілізованим та звільненим, оплата відпусток, квартальних премій, доплати за нормований робочий день та інші додаткові виплати до заробітної плати, виплати за цивільно-правовими договорами, проведення індексації заробітної плати).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із позицією позивача щодо відсутності у спірних правовідносинах факту самостійного донарахування платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом другим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Частиною другою статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону №2464-VI нараховується єдиний внесок є підставою для нарахування (обчислення) відповідно і єдиного внеску. Відсутність факту нарахування (обчислення) заробітної плати унеможливлює нарахування єдиного внеску.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435) звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подається за формою № Д4 згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Пунктом 1 розділу ІV Порядку №435 встановлено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок.

Таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку призначена для формування страхувальниками, у тому числі тими, які нараховують та сплачують єдиний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, у розрізі кожної застрахованої особи відомостей про суми нарахованої їй заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у звітному місяці. Такі відомості формуються з урахуванням кодів категорій застрахованих осіб, визначених у додатку 2 до цього Порядку.

Зазначеним пунктом також передбачено, що якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у зв`язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, суми донарахованої заробітної плати включаються до заробітної плати місяця, у якому були здійснені такі донарахування.

Щодо однієї застрахованої особи допускається декілька записів у таблиці 6 додатка 4 до цього Порядку, якщо протягом одного звітного періоду застрахованій особі були здійснені нарахування виплат за поточні та майбутні (відпускні, допомога у зв`язку з вагітністю та пологами), за минулі (тимчасова непрацездатність та перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та нарахування сум заробітної плати (доходу) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, а також за відпрацьований час після звільнення з роботи або згідно з рішенням суду - середня заробітна плата за вимушений прогул) періоди (пункт 9 розділу IV Порядку №435).

Таким чином, положеннями Порядку №435 передбачено можливість нарахування заробітної плати за попередній період та її включення до заробітної плати місяця, у якому були здійснені такі донарахування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з даними Таблиці 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам», що були подані позивачем за звітні періоди лютий - квітень 2016 року, червень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року та які містяться в матеріалах справи, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» при визначенні суми нарахованого єдиного внеску одночасно визначено суму нарахованої заробітної плати/доходу як бази, на яку нараховано зазначені внески.

Натомість податковий орган, вказуючи на несвоєчасність такого нарахування керується виключно тим, що зазначені суми відображені позивачем у графі 6 (з червня 2016 року - у графі 4) «Донараховано та/або доутримано єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах» Таблиці 1 додатка 4 до Порядку №435.

У той же час, як свідчить матеріали акту перевірки від 05.08.2019 №96/28-10-46-17/00178353 період нарахування заробітної плати, включаючи компенсаційні та заохочувальні виплати, як бази для нарахування єдиного внеску, контролюючим органом у спірному випадку не досліджувався.

Відображення платником податків нарахованих сум єдиного внеску у зв`язку з донарахуванням заробітної плати за попередні періоди у графі «Донараховано та/або доутримано єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах», за відсутності встановлення моменту виникнення у платника податків обов`язку із нарахування єдиного внеску, не є достатньою підставою для висновку про самостійне донарахування платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску.

Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що даними Таблиці 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам» звітів, поданих за період лютий - квітень 2016 року, червень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року та які містяться в матеріалах справи, підтверджується нарахування ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» єдиного внеску з одночасним нарахуванням заробітної плати.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо помилковості позиції органу податкової служби в частині наявності у спірних правовідносинах факту самостійного донарахування платником своєчасно ненарахованого внеску, у зв`язку з чим зазначає про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо протиправності рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у вказаній частині не спростовують.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи помилковість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 в цілому, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду у вказаній частині із ухваленням нового, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 в частині застосування до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» штрафних санкцій у розмірі 510 грн.

В іншій частині щодо застосованих до позивача штрафних санкцій у сумі 14061,38 грн податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 - правомірне.

Рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його скасування у вказаній частині.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2022 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 109,83 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами перегляду рішення суду першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та скасування в частині податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 на суму 510,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання позовної заяви, за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено у розмірі 1921,00 грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору за подання позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 14 571,38 грн, складав 1921,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції про помилковість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 в цілому та, відповідно, позицію суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову у вказаній частині, розмір судового збору, що стягнутий на користь позивача на підставі рішення суду першої інстанції, підлягає зменшенню на 960,50 грн (1921,00 грн/2) та складає 10149,33 грн (11109,83 грн - 960,50 грн).

Керуючись статтями 139, 143, 241, 242, 310, 315, 317, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі №640/24092/19 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 14571,38 грн.

У вказаній частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 510,00 грн.

В іншій частині позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №7 - відмовити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року у справі №640/24092/19 в частині визнання протиправним та скасування рішення від 16.09.2019 № про застосування штрафних санкцій на суму 726084,27 грн. з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат, стягнувши на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» () за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 57; код: ), як відокремленого підрозділу ДПС (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 10149,33 грн (десять тисяч сто сорок дев`ять гривень 33 копійки).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення та може бути оскаржена, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді А.М. Горяйнов

О.Є. Пилипенко