Справа № 560/7786/22
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/7786/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

02 лютого 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №14 від 02.02.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та призначити мені пенсію згідно заяви від 27.01.2022 з моменту набуття на неї права, з врахуванням довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 в російській федерації, оскільки в довідках №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021 відомості про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації відсутні; з 10.04.1997 по 01.02.2000 період перебування у відрядженні в Ірані, оскільки запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил №365. Уточнюючу довідку Міністерства (відомства), у розпорядження якого заявник направлявся не додано.

Позивач та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не подали відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-ІV).

При зверненні за призначенням пенсії позивач надав трудову книжку НОМЕР_1 , трудову книжку НОМЕР_2 , довідку про заробітну плату №12 від 18.06.2020, видану ТОВ "Енергопрогрес", довідку про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021, видану АТ "Закордоненергопроект", довідку про заробітну плату №003 від 14.11.2021, видану філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", довідку про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021, видану ТОВ "Транспромстрой".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №14 від 02.02.2022 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 28 років. До страхового стажу не враховано періоди роботи:

- з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 в російській федерації, оскільки в довідках №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021 відомості про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації відсутні;

- з 10.04.1997 по 01.02.2000 період перебування у відрядженні в Ірані, оскільки запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил №365. Уточнюючу довідку Міністерства (відомства), у розпорядження якого заявник направлявся не додано.

Позивач не погодився із вказаною відмовою, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період перебування у відрядженні в Ірані з 10.04.1997 по 01.02.2000, а також періоди роботи з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 у зв`язку з несплатою страхових внесків і, як наслідок, протиправно не взяв до уваги при розрахунку розміру пенсії заробітну плату, отриману позивачем за вказаний період.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Згідно ст.1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону №1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України "Про зайнятість населення" права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, положення Угоди від 14.01.1993 розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць СНД і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу роботи позивача з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2016, з 26.04.2018 по 31.08.2019 та з 10.10.2019 по 08.04.2020 здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації" (Закон рф №173-ФЗ), який застосовувався до 01.01.2015, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Федеральним Законом "Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди" від 03.12.2011 №379-ФЗ (Закон №379-ФЗ) внесено зміни в статтю 7 федерального Закону "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.

Статтею 9 Закону №379-ФЗ передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, відсутність інформації про сплату страхових внесків у період до 01.01.2012 пов`язана з відсутністю звітності щодо сплати таких внесків, оскільки обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та сплати за них страхових внесків виник з 01.01.2012 на підставі Закону №379-ФЗ.

Разом з цим, записи спірного періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та врахування заробітної плати за періоди роботи в рф при обчисленні розміру пенсії, вказаний стаж та заробітна плата підтверджуються відповідними документами, що надавались позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зокрема: трудовими книжками НОМЕР_1 , ТК-ІІ №6825830; Довідками про заробітну плату для нарахування пенсії №12 від 18.06.2020 за періоди роботи 2002-2012, виданими ТОВ "Енергопрогрес", згідно яких всі необхідні платежі для іноземного громадянина згідно законодавства договірної держави були сплачені; Довідкою про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021 за періоди роботи 2012-2014, виданою АТ "Закордоненергопроект", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф; Довідкою про заробітну плату №003 від 14.11.2021 за періоди роботи 2014-2015, виданою Філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф; Довідкою про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021 за періоди роботи 2018-2020, виданою ТОВ "Транспромстрой", згідно якої зі всіх врахованих в довідку сум здійснено відрахування до ПФ рф.

Відповідно до довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, виданої ТОВ "Енергопрогрес", довідки про заробітну плату №2307/24 від 22.11.2021, виданої АТ "Закордоненергопроект", довідки про заробітну плату №003 від 14.11.2021, виданої філіалом "Інжинірінг" ПАТ "Юніпро", довідки про заробітну плату №38/548 від 16.11.2021, виданої ТОВ "Транспромстрой" зазначено, що зі всіх включених в довідки сум проведені нарахування та сплата страхових внесків на пенсійне забезпечення в Пенсійний фонд російської федерації.

Згідно вимог чинного на момент внесення записів законодавства, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. Відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача. Зазначені відомості також підтверджені наказами, наявними в матеріалах пенсійної справи позивача.

Таким чином, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 з підстави не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 23.03.2019 у справі №688/947/17, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі №235/7373/16.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 у зв`язку з несплатою страхових внесків, протиправно не взяв до уваги при розрахунку розміру пенсії заробітну плату, отриману позивачем за вказаний період.

Стаж періоду закордонного відрядження в Іран з 10.04.1997 по 01.02.2000 невраховано відповідачем з посиланням на те, що запис в трудовій книжці зроблено з порушенням Правил 365 "Об утверждении Правил об условиях труда советских работников за границей" від 25.12.1974" та ненаданням позивачем уточнюючої довідки Міністерства (відомства) у розпорядження якого він направлявся.

Згідно трудової книжки позивача (записи 15-17) та довідки ВАТ "Теплоенергомонтаж" №07/5/ИРИ-1023 від 12.10.1999 позивач наказом №84 від 07.04.1997 з 10.04.1997 був відряджений з Хмельницького монтажного управління тресту "Теплоенергомонтаж" в закордонне відрядження в Іран на будівництво ТЕС "Рамін". ВАТ "Теплоенергомонтаж" виконувало роботи на будівництві ТЕС "Рамін" в Ірані по Контракту № від 26.02.1993.

Отже, вказані записи трудової книжки позивача та довідка ВАТ "Теплоенергомонтаж" №07/5/ИРИ-1023 від 12.10.1999 містять достатні дані для зарахування до стажу позивача періоду його закордонного відрядження в Іран з 10.04.1997 по 01.02.2000. Будь яких застережень при отриманні вказаних документів чи про наявність в них будь яких недоліків позивачу не повідомлялось.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його закордонного відрядження в Іран з 10.04.1997 по 01.02.2000.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у межах спірних правовідносин порушив права позивача для захисту та відновлення яких необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період з 10.04.1997 по 01.02.2000, з 01.01.2004 по 18.05.2008, з 18.11.2008 по 15.05.2012, з 05.12.2012 по 29.05.2014, з 18.07.2014 по 26.06.2015, з 26.04.2018 по 08.04.2020 та призначити мені пенсію згідно заяви від 27.01.2022 з моменту набуття на неї права, з врахуванням довідок про заробітну плату №12 від 18.06.2020, №2307/24 від 22.11.2021, №003 від 14.11.2021, №38/548 від 16.11.2021.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.