Справа № 480/8098/22
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2023 року Справа № 480/8098/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8098/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити нарахування та виплату заборгованості по пенсії позивача ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2011 по момент нарахування та виплати заборгованості.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.11.2011.
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, йому встановлена ІІ група інвалідності, перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII).
Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області провести перерахунок та виплату на користь позивача пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.07.2010. На виконання рішення суду такий перерахунок було проведено, доплата за період з 01.07.2010 по 30.04.2011 у сумі 44007,65 грн виплачена позивачу у травні 2011 року, але пенсія у призначеному судом розмірі виплачувалась лише до листопада 2011 року.

За твердженням позивача, з листопада 2011 року нарахування та виплата позивачу пенсії відповідачем протиправно здійснюється у розмірі меншому, ніж визначено рішенням суду, що набрало законної сили у розмірах, передбачених положеннями постановами Кабінету Міністрів України.

Крім того, позивач вказує, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідач не мав права не виплачувати позивачу пенсію у розмірі, визначеному постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11, оскільки з 01.01.2014 Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VІІ не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Ухвалою суду від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалу суду відповідачем отримано 12.12.2022 (а.с. 27), однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом досліджувався оригінал пенсійної справи позивача, копії документів, зроблені судом долучено до матеріалів справи (а.с. 56-59).

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області з 2001 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області провести перерахунок та виплату на користь позивача пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.07.2010.

На виконання рішення суду позивачу з 01.07.2010 було перераховано пенсію (а.с. 56).

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в жовтні 2011 року пенсія позивача з урахуванням рішення суду та додаткової пенсії (75% від мінімальної пенсії за віком) складала 6926,1 грн. (а.с. 58).

З листопада 2011 року було встановлено обмеження по 31.10.2011 періоду виконання постанови суду від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 та припинено виплату пенсії відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з чим позивачу виплачувалась пенсія в розмірі 2379,09 грн, з урахуванням 156,8 грн додаткової пенсії (а.с. 59).

Позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо перерахунку та виплати пенсії з 01.11.2011 року на підставі вищевказаного рішення суду.

16.11.2022 листом №3817-7158/Г-02/8-1800/22 Головне управління в Сумській області повідомило позивача, що для нарахування пенсії у розмірах, визначених рішенням суду підстави відсутні (а.с. 15).

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з 01.11.2011, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із пунктом 4 статті 54 Закону №796-XII (в редакції від 9 липня 2007 року та рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною першою статті 50 Закону України №796-XII (станом до 01.01.2015, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008) передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Одночасно, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 04.06.2011 №3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011, зокрема пунктом 7 частиною 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Так, на виконання пункту 7 Закону №3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова Уряду №745), яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Таким чином, враховуючи що 23 липня 2011 року набрала чинності постанова №745, якою встановлено інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то положення статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №2857-VI та постанови №745.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладений Верховним Судом України у постанові від 02.06.2015 у справі №21-317а15, та підтриманий Верховним Судом у постанові від 23.09.2021 у справі №2а-2657/11/1522.

Згодом пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України № 4282-VI від 22.12.2011 «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України № 5515-VII від 06.12.2012 «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що відповідно у 2012 та 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2012 та 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2012 і 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України.

Мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено постановою Кабміну України від 22.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення пункту 3 Прикінцевих положень Закону №4282-VI та пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 5515-VII діяли протягом бюджетного року та закінчилися відповідно 31 грудня 2012 та 31 грудня 2013 року. Тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу щодо невиплати позивачу державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених Законом №796-XII та відповідно для зобов`язання органу, що призначає пенсію здійснити перерахунок пенсії за період з 01.11.2011 по 31.12.2013.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014, який набрав чинності 03.08.2014, доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67, згідно із яким, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Уряду №1210.

28.12.2014 було прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

У той же час Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону №796-XII.

Далі Законом України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності з 03.08.2014 року, надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри виплат державної та додаткової пенсії, передбачені статтями 50,54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Отже, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 Кабінету Міністрів України не було надане право змінювати розміри пенсії, які визначені Законом №796-XII.

Отже, суд доходить висновку, що правовідносини щодо виплати основної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 регулювалися Законом № 796-XII, а з 03.08.2014 - Законом №1622-VII та постановою Кабміну №1210.

Враховуючи вищевикладене, виплачуючи позивачу з липня 2011 по 31 грудня 2013 року та з 3 серпня 2014 року пенсію та доплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №1210 пенсійний орган діяв правомірно.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та відповідні зміни законодавства, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутня бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року пенсійний орган повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачу в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.02.2018 у справі № 619/2262/17, від 19.06.2018 у справі № 344/14522/17 та від 14.02.2022 у справі № 160/3387/19.

Враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, з метою відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.01.2014 по 02.08.2014 перерахунок та виплату пенсії позивача у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі восьми мінімальних пенсій та додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.

Варто зазначити, що у позовній заяві позивач не заперечує, що постанова Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 належним чином виконувалась до листопада 2011 року. Проте, позивач вважає, що пенсія мала виплачуватись позивачу у розмірі визначеному судом і після 1 листопада 2011 року

Щодо посилань позивача на те, що пенсія мала виплачуватися позивачу у розмірі визначеному постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 і після 01.11.2011 слід зазначити наступне.

Постанова Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 була прийнята судом виходячи із норм чинного на той час законодавства, яке регулювало спірні правовідносини.

Законом України від 14.06.2011 №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені Прикінцеві положення пункту 4, якими установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання положень вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23.07.2011.

У звязку із прийняттям зазначеного нормативно-правового акта терміни застосування положень статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 23 липня 2011 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 23 липня 2011 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнані такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Із аналізу наведених норм випливає, що регулювання пенсійних виплат змінилося у 2011 році, визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог законів постановою Кабінету Міністрів України №745 від 6 липня 2011 року та постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23 листопада 2011 року були визначені розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У 2014 році були внесені зміни до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка була викладена у новій редакції.

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата пенсії та інші соціальні виплати згідно з судовим рішенням.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі №43331/12 «Великода проти України» викладена правова позиція щодо правовідносин між державою та особою, яка отримувала пенсійні виплати у випадку зміни їх розміру у зв`язку із змінами пенсійного законодавства.

Зокрема, у даному рішенні зазначається, що заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України зобов`язано здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію з 1 грудня 2008 року. Суд визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтованою та дійшов висновку, що подальша дія такого судового рішення закінчилася, коли до законодавства, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. При цьому суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Водночас суд зазначив, що не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції; а зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулась держава. Крім того, суд констатував, що за відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Підсумовуючи наведене, припинення з 1 листопада 2011 року пенсійним органом виконання постанови Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 та призначення нового розміру пенсії з часу змін у законодавстві є правомірним, оскільки у позивача з цього часу виникають інші (нові) правовідносини. При цьому відсутність у постанові Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у боржника обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії, та додаткової пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням. Такий обов`язок у боржника припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат.

Слід також зазначити, що правова позиція щодо застосування норм пенсійного законодавства після 23.07.2011 в аналогічних правовідносинах висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.06.2015 у справі №21-317а15 та Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №806/2221/16.

Так, постановою Недригайлівського районного суду Сумської області від 09.03.2011 по справі № 2-а-220/11 Управління Пенсійного фонду України в Недригайлівському районі Сумської області зобов`язано провести перерахунок та виплату на користь позивача пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.07.2010.

Це означає, що відповідач був зобов`язаний виплачувати суми пенсії, визначені у судовому рішенні, до того часу, поки не зміниться відповідне законодавство, на підставі якого суд прийняв своє рішення.

Отже, після вказаних змін у законодавстві, рішення суду у справі № 2-а-220/11 не поширюється на питання визначення розміру пенсії позивача.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15.09.2020 у справі №308/2897/18.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі восьми мінімальних пенсій та додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести з 01.01.2014 по 02.08.2014 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності зі статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі восьми мінімальних пенсій та додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска