Справа № 140/7701/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/7701/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді особисто на заяву від 16 вересня 2022 року про запобігання примусового виконання рішення суду та на запит на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року; зобов`язання надати особисто повну та достовірну інформацію на заяву від 16 вересня 2022 року та на запит на інформацію про виконання заяви від 16 вересня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є учасником бойових дій, інвалідом війни та 16 вересня 2022 року звернувся із заявою до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про запобігання примусовому виконанню рішення суду (стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення), однак відповіді за результатами розгляду заяви не отримав. Також 19 жовтня 2022 року позивач звернувся із запитом на інформацію про виконання вимог заяви від 16 вересня 2022 року і відповіді на запит також не отримав.

Позивач вважає, що не розглянувши і не надавши обґрунтовану відповідь у встановлені законом строки на звернення і на запит на інформацію, відповідач порушив положення статті 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», допустив протиправну бездіяльність. При цьому відповідно до положень статті 15 зазначеного Закону заяви (клопотання) осіб з інвалідністю внаслідок війни підлягають розгляду першими керівниками державних органів особисто.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.35). В обґрунтування цієї позиції вказав, що Військова частина НОМЕР_1 не була стороною у справі №140/9296/21, у якій вирішувався спір між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_2 .

Відповідач просив звернути увагу, що Збройні Сили України, в тому числі і Військова частина НОМЕР_1 , забезпечують стримування збройної агресії проти України. Тому питання, не пов`язані із Військовою частиною НОМЕР_1 як із суб`єктом права та із питаннями її основної діяльності, не відносяться до компетенції Військової частини НОМЕР_1 .

Також у доповненні до відзиву (а.а.58) відповідач повідомив, що документи, додані до заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року, були надіслані для їх опрацювання до Військової частини НОМЕР_3 та до Військової частини НОМЕР_2 , про що повідомлено заявника; запит про виконання вимог заяви від 16 вересня 2022 року до юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 не надходив. Одночасно відповідач повідомив, що на момент проходження служби позивачем у Військовій частині НОМЕР_2 (з 06 серпня 2014 року по 15 листопада 2016 року) нарахування грошового забезпечення проводив фінансовий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 , на фінансовому забезпеченні якого перебувала Військова частина НОМЕР_2 .

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.68-73).

Інші заяви по суті справи не надходили, як і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ветерана війни, що засвідчує посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с.9).

16 вересня 2022 року ОСОБА_1 рекомендованим листом надіслав адресовану Командувачу військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) заяву, у якій просив сприяти у виконанні рішення суду у справі №140/9296/21 без залучення органів примусового виконання, позаяк він із зрозумілих причин позбавлений можливості безпосередньо звернутися до боржника (Військової частини НОМЕР_2 ), офіційне місцезнаходження якого у місті Сєверодонецьку Луганської області (а.с.10-12).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №140/9296/21, яке набрало законної сили 18 березня 2022 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди служби з 06 серпня 2014 року по 15 листопада 2016 року (з урахуванням виплачених сум) та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 06 серпня 2014 року по день фактичної виплати індексації (а.с.23-28).

Також 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 рекомендованим листом направив відповідачу запит, у якому просив надати задокументовану та засвідчену у встановленому порядку інформацію з приводу реєстрації його заяви від 16 вересня 2022 року, інформацію з приводу дій, що сприяли виконанню Військовою частиною НОМЕР_2 рішення суду у справі №140/9296/21, а також розрахунок індексації грошового забезпечення (помісячно) за вказаний період на основі даних Держстату України і постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з обов`язковим зазначенням базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення (а.с.13-14). Запит 28 жовтня 2022 року за дорученням вручено уповноваженій особі, про що стверджується у листі Волинської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» від 22 листопада 2022 року №021001-489-22 (а.с.15).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви від 16 вересня 2022 року та запиту від 19 жовтня 2022 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, право на звернення громадян не підлягає обмеженню навіть в умовах воєнного стану.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР). Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

За приписами частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частини перша-третя статті 7 Закону №393/96-ВР).

Частинами першою - третьою статті 15 Закону №393/96-ВР встановлено обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

За правилами статті 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За змістом статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, кожен громадянин має право звернутись до уповноваженого органу із заявою про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів або повідомити про порушення чинного законодавства. Зазначеному праву кореспондує обов`язок державного органу, органу місцевого самоврядування, до якого надійшло таке звернення, об`єктивно та вчасно його розглянути, надати вмотивовану відповідь у строки, встановленні статтею 20 Закону №393/96-ВР, і повідомити про наслідки такого розгляду. При цьому названий Закон встановлює, що розгляд звернення має здійснювати орган, до повноважень якого належить вирішення порушеного у зверненні питання, та якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до їх повноважень, воно пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється особу, яка подала звернення. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Аналізуючи норми Закону №393/96-ВР, зокрема положення статті 15, суд дійшов висновку, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.

З огляду на зміст указаного зобов`язання орган уважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку.

Суд зазначає, що в спірних правовідносинах обов`язок повідомляти громадян про наслідки розгляду їхніх звернень має підтверджуватися доказами, що свідчать про надсилання (вручення) відповіді на звернення на адресу заявника (заявнику).

Така правова позиція щодо застосування норм права викладена Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2019 року (справа №826/11164/16).

Як було встановлено судом, у заяві від 16 вересня 2022 року, адресованій Командувачу військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), позивач просив сприяти у виконанні рішення суду за результатами вирішення на його користь спору про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б вказували про інформування позивача у встановлений законом строк про результати розгляду його заяви від 16 вересня 2022 року.

Надана відповідачем суду копія листа за підписом тимчасово виконуючого обов`язки штабу заступника командира Військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 2022 року №1314/23/228 (а.с.59 зворот) не може бути доказом належного виконання обов`язку щодо розгляду звернення позивача та виконання вимог статей 15, 19, частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР, зокрема, щодо розгляду звернення у встановлені строки та письмового повідомлення заявника про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення.

У зазначеному листі, адресованому ОСОБА_1 , інформовано про те, що додані до заяви від 16 вересня 2022 року документи надіслані до Військової частини НОМЕР_3 та до Військової частини НОМЕР_2 для їх подальшого опрацювання.

З огляду на предмет позову (предметом позову є бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви від 16 вересня 2022 року), суд не вбачає обов`язку аналізувати зміст цього листа, оскільки відповідач не надав суду доказів фактичного його надіслання ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що Закон №393/96-ВР не визначає, яким видом поштового відправлення повинна бути надіслана відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок надати письмову відповідь за результатами розгляду звернення громадян, суд вважає, що у таких відносинах суб`єкт владних повноважень у випадку виникнення спору повинен довести факт надіслання відповіді та її вручення адресату.

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №815/1266/17 Верховний Суд висловив правову позицію, відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді на запит є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270).

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2019 року у справі №128/4752/15-а також зроблено висновок, що належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Проте будь-яких доказів саме надіслання та/або вручення позивачу листа Військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 2022 року №1314/23/228 (список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, фіскальний чек поштового відділення про надіслання рекомендованого відправлення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення, журнал вихідної кореспонденції тощо) відповідач суду не надав, а отже не довів виконання свого обов`язку інформування про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року.

Додатковим аргументом того, що вказана відповідь вірогідно і не була направлена позивачу є те, що така була додана лише до доповнення до відзиву від 31 січня 2023 року.

Перевіряючи доводи сторін в частині розгляду запиту ОСОБА_1 від 19 жовтня 2022 року про надання задукоментованої та засвідченої інформації щодо реєстрації його заяви від 16 вересня 2022 року, інформації з приводу дій, що сприяли виконанню Військовою частиною НОМЕР_2 рішення суду у справі №140/9296/21, а також розрахунку індексації грошового забезпечення (помісячно) за вказаний період на основі даних Держстату України і постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, то відповідачем також не надано належних доказів надання відповіді позивачу.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульований Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон №2939-VI).

За змістом частини першої статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2).

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини третьої статті 10 Закону №2939-VI).

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону №2939-VI).

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина третя статті 22 Закону №2939-VI).

Закон №2939-VI, так само як Закон №393/96-ВР, вимагає розглянути запит від запитувача інформації у встановлений строк та надати відповідь на запит на інформацію або ж направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про неотримання юридичною службою Військової частини НОМЕР_1 запиту ОСОБА_1 від 19 жовтня 2022 року про надання інформації, оскільки позивачем надано докази надіслання запиту поштовим зв`язком та вручення його уповноваженій особі Військової частини НОМЕР_1 28 жовтня 2022 року (а.с.14-15).

Заперечуючи надходження запиту ОСОБА_1 від 19 жовтня 2022 року, відповідач надав суду копію листа Військової частини НОМЕР_1 від 03 листопада 2022 року №613/1756 (а.с.93) за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира Військової частини НОМЕР_1 , адресованого позивачу, в якому є посилання на №1507 від 28 жовтня 2022 року. Зі змісту цього листа неможливо встановити, що він є відповіддю на запит позивача від 19 жовтня 2022 року. Крім того, доказів надіслання цього листа ОСОБА_1 (до його звернення до суду із цим позовом) матеріали справи також не містять; не надано доказів його надіслання позивачу і під час розгляду справи (надіслано електронною поштою суду 03 лютого 2023 року без надання доказів надіслання позивачу).

Крім того, надання таких доказів суду здійснено з порушенням правил, встановлених частиною третьою статті 162 КАС України, згідно з якою відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до частини восьмої статті 162 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд констатує, що відповідач, якому адресоване звернення, не довів, що діяв відповідно до закону - забезпечив розгляд заяви від 16 вересня 2022 року з письмовим інформуванням заявника про результати розгляду такого звернення у встановлений законом строк. Так само матеріали справи не містять доказів інформування ОСОБА_1 про результати розгляду його запиту від 19 жовтня 2022 року за усіма питаннями.

Варто зауважити, що приписи статті 5 Закону №393/96-ВР зобов`язують повідомити про хід розгляду звернення громадянина, який подав звернення, і у тому разі, коли питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень (у п`ятиденний строк звернення пересилається за належністю відповідному органу чи посадовій особі з повідомленням заявника). Так само згідно з частиною третьою статті 22 Закон №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, тобто порушено право позивача на своєчасний розгляд його звернення та запит з наданням відповіді в порядку, визначеному законом.

Лист Військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2023 року №1314/23/249 (а.с.60) та ідентичний за змістом лист від 21 січня 2023 року №1314/23/249 (а.с.87) містить посилання на вх. №2151 від 21 грудня 2022 року та є відповіддю на чергове звернення ОСОБА_1 від 12 грудня 2022 року, яке отримане Військовою частиною НОМЕР_1 19 грудня 2022 року (а.с.82-83). На той же номер є посилання у листі від 12 січня 2023 року №1314/23/254 (а.с.60 зворот). Це листування стосується нового запиту ОСОБА_1 , який тематично хоч і пов`язаний із питаннями, порушеними у заяві від 16 вересня 2022 року, і запитом від 19 жовтня 2022 року, який надіслано у зв`язку із неотриманням відповіді на вказану заяву, однак також зумовлює обов`язок розглянути новий запит та надати відповідь на нього. Правовідносини у зв`язку із розглядом запиту від 12 грудня 2022 року не охоплені предметом спору у цій справі.

Отже, виходячи з наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запиту від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді у встановлений законом строк та зобов`язання у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запит від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді на них.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, то питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запиту від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді у встановлений законом строк.

Зобов`язати Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 вересня 2022 року та запит від 19 жовтня 2022 року з наданням письмової відповіді.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк