Справа № 160/18126/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пільгову пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 30 березня 2021 року, виходячи з вислуги років 30 років 01 місяць 04 дні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 17.10.2001 року та був звільнений 20.03.2017 року. В період з 30.03.2017 року по 29.03.2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України на посадах рядового складу за контрактом. Вислуга років в календарному обчисленні становить 03 роки 11 місяців 29 днів. За своєю сукупністю, період безпосередньої участі в антитерористичній операції становить в календарному обчисленні 02 роки 00 місяців 20 днів, у пільговому 06 років 02 місяці 00 днів. Тобто, період проходження військової служби у Збройних силах України на посадах рядового складу за контрактом, у пільговому обчисленні становить 08 років 01 місяць 09 днів. З 30 березня 2021 року позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ) за 30 років загального трудового стажу. 30.10.2022 року представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою та документами для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, оскільки на час звільнення зі служби пільгова вислуга років становить 30 років 01 місяць 04 дні та надає право на призначення пенсії згідно з вказаним пунктом. Проте, листом відповідача від 07.11.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. Позиція відповідача полягає в тому, що для призначення пенсії за вислугу років за пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ необхідно мати вислугу 25 календарних років і більше, тоді як календарна вислуга років позивача становить 20 років 10 місяців 05 днів. При вирішенні даного питання слід враховувати норму, що міститься в вимогах статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ про те, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Порядок № 393) порядок обчислення вислуги, що надає право на пенсію, чітко визначений і стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ прямо вказує на обов`язок органів Пенсійного фонду України такий порядок застосовувати, використовуючи статтю 12 Закону як норму загальну, а статті 17-1, 17-2 Закону і норми Порядку № 393 як спеціальну. Аналіз наведених правових норм надає підстави для правового висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена Порядком № 393. Відповідачем не враховано зазначений пільговий стаж, у зв`язку з чим протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Ухвалою суду від 16.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
06.01.2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що оскільки на день звільнення зі служби 29.03.2021 року ОСОБА_1 не має 25 календарних років вислуги, право на призначення пенсії за нормами пункту «а» статті 12 Закону №2262 у нього відсутнє. Крім того, звернення щодо перерахунку пенсії позивача подано через його представника 30.10.2022 року, до якого долучено довідку про проходження військової служби від 18.03.2022 року №286, виданою військовою частиною НОМЕР_1 . Однак, ні вищесказана довідка, ні інші додані до заяви від 30.10.2022 року документи, не містять доказів проходження ОСОБА_1 військової служби на дату звернення, тому встановити строк служби є неможливим, законні підстави для перерахунку пенсії позивача за даних обставин відсутні.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.10.2001 року по 20.03.2017 року проходив службу в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)».
Відповідно до довідки Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» №94/16-1360 від 02.04.2021 року, вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 16 років 10 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 21 рік 11 місяців 25 днів.
У період з 30.03.2017 року по 29.03.2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України на посадах рядового складу за контрактом.
Довідкою, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 05.12.2018 року №4401 підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 22.07.2017 по 24.10.2017, з 03.11.2017 по 01.12.2017, з 17.04.2018 по 30.04.2018, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій області.
Довідкою, виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 29.03.2021 року №1035/45/273 підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 30.04.2018 по 30.08.2018, з 04.09.2018 по 11.10.2018, з 04.03.2019 по 14.09.2019, з 05.03.2020 по 25.11.2020 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
ОСОБА_1 було звільнено з військової служби 29.03.2021 року наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №886 від 22.02.2021 у зв`язку із закінченням строку контракту.
З 30.03.2021 року позивачу призначено пенсію за вислугу років за 30 років загального стажу відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII у розмірі 55% грошового забезпечення.
30.10.2022 року представник позивача звернувся і з заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до вимог пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.
Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з такого.
Законом № 2262-ХІІ визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.
Відповідно до статті 2-1 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема,:
а) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу;
б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до пункту «а» статті 12 вказаного Закону пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії, зокрема, військова служба, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Положеннями частини 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Зміст наведених правових норм визначає загальні умови призначення пенсії на пільгових умовах, тобто наявність певної вислуги календарних років, що обраховується з урахуванням спеціального законодавства та можливого врахування додаткових окремих періодів, згідно правил, визначених статтею 17 даного Закону.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Порядок №393).
Відповідно до пункту 3 Порядку №393, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:
а) один місяць служби за три місяці:
- час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
г) один місяць служби за сорок днів:
- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
В постанові від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема військову службу та в службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугу років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.
Пільгове обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсії для визначених законом осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлено статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ та передбачено Порядком №393.
Тому, застосування лише положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії особі, яка проходила військову службу та службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, без врахування положень статті 17-1 Закону №2262-ХІІ є неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії її прав на пільгове пенсійне забезпечення.
Матеріали справи свідчать, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення з органів Державної кримінально-виконавчої служби у календарному обчисленні становить 16 років 10 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 21 рік 11 місяців 25 днів.
У період з 30.03.2017 року по 29.03.2021 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України на посадах рядового складу за контрактом.
Також, ОСОБА_1 в період з 22.07.2017 по 24.10.2017, з 03.11.2017 по 01.12.2017, з 17.04.2018 по 30.04.2018, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій області; в період з 30.04.2018 по 30.08.2018, з 04.09.2018 по 11.10.2018, з 04.03.2019 по 14.09.2019, з 05.03.2020 по 25.11.2020 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Вказані періоди зараховуються в пільговому обчисленні як один місяць служби за три місяці.
Таким чином, в спірному випадку за встановлених фактичних обставин справи вислуга років позивача, враховуючи час військової служби (в тому числі час проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, які підлягають зарахуванню на пільгових умовах, становить більше 25 років.
Отже, позивач на час звільнення зі служби 29.03.2021 року набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Проте, в частині вимог про призначення пенсії виходячи з пільгової вислуги років саме 30 років 01 місяць 04 дні, суд зазначає, що проведення відповідного розрахунку належить до компетенції відповідного органу та суд за обставин даної справи не має повноваження перебирати на себе такі функції. Отже, в цій частині позовних вимог позивачу належить відмовити.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір».
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пільгову пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30 березня 2021 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар