Справа № 826/12566/18
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 лютого 2023 року

м. Київ

справа №826/12566/18

адміністративне провадження №К/990/35829/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Губської О.А., Кашпур О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Кравця Ростислава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі №826/12566/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищого господарського суду України про визнання протиправними дій, зобов`язання про вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищого господарського суду України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Вищого господарського суду України в особі голови ліквідаційної комісії з припинення діяльності Вищого господарського суду України, щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 , судді Вищого господарського суду України суддівської винагороди у розмірах, визначених Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язати Вищий господарський суд України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , судді Вищого господарського суду України суддівську винагороду, відповідно до пунктів 22, 24 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" та статті 135 Закону від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус судів" в такому порядку: за період з 28 липня 2017 року по 14 грудня 2017 року з розрахунку базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2017 року, регіонального коефіцієнту - 1,25, щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, щомісячної доплати в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, як суддя що обіймає адміністративну посаду, щомісячної доплати в розмірі 15 відсотків посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду за науковий ступінь кандидата юридичних наук, щомісячної доплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді Вищого спеціалізованого суду за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці із ступенем секретності інформації: відомості та носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно" та "Таємно" з урахуванням раніше виплачених сум; за період з 15 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2017 року та застосуванням регіонального коефіцієнту - 1,25, без щомісячних доплат до посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Вищий господарський суд України з 01 січня 2018 року нарахувати і виплатити (виплачувати) ОСОБА_1 , судді Вищого господарського суду України суддівську винагороду, відповідно до пунктів 22, 24 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" та статті 135 Закону від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" з урахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2018 року та застосуванням регіонального коефіцієнту - 1,25, без щомісячних доплат до посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Проте, ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.

15 грудня 2022 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 січня 2023 року касаційну скаргу Кравця Ростислава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.

Вказану ухвалу отримано скаржником 09 січня 2023 року.

13 січня 2023 року від скаржника до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків, до якої долучено уточнену касаційну скаргу з додатками.

При цьому, разом із касаційною скаргою, скаржником було подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що первісну касаційну скаргу позивачем подано у межах строку на касаційне оскарження, а саме 22 листопада 2022 року. Однак ухвалою від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику. 15 грудня 2021 року скаржник повторно звернувся до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).

З огляду на викладене, наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки скаржником подана первісна касаційна скарга протягом 30 днів з дня ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, а також повторно подана касаційна скарга після повернення Верховним Судом, без зволікань та у розумний строк, що свідчить про цілеспрямованість скаржника щодо касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши уточнену касаційну скаргу, Суд установив, що вона містить посилання на пункти 2, 3 та 4 частини 4 статті 328 КАС України.

Так, відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної Інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою І третьою статті 353 цього Кодексу.

Посилаючись на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, та необхідність відступлення від висновків Верховного Суду щодо застосування статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій І статус суддів», оскільки позивач як такий, що у визначений законом спосіб, підтвердив здатність здійснювати правосуддя в суді касаційної інстанції, мав правомірне очікування на отримання суддівської винагороди як суддя касаційної інстанції. З приводу застосування ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій I статус суддів» хоч і є висновки Верховного Суду, однак в п. 1 касації детально наведено мотиви, які свідчать про необхідність відступлення.

Разом з тим, у разі посилання на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України скаржнику необхідно зазначити постанову Верховного Суду, у якій такі висновки містяться, та яка на думку скаржника, невірно застосована судом апеляційної інстанції.

Вказане свідчить, що заявник помилково тлумачить пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки, вказана норма передбачає зазначення скаржником норм права, викладених у постановах Верховного Суду, та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Разом з тим, відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.

Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необгрунтованість, помилковість тощо).

Враховуючи, що скаржником не обгрунтовано необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Разом з тим, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки даний пункт вичерпав свою дію за часом.

Також скаржник посилається на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що під час розгляду справи мало місце порушення норм процесуального права, а саме:

- ст. 90 КАС України - не надано оцінки таким доказам: лист Голови ВККС України пана Козьякова С.Ю. від 04.08.2017 № 21 4282/17, лист в.о. Голови ДСА пані Булки О.А. від 10.08.2017 № 8-9230/17, лист від Державної судової адміністрації України від 24.10.2018 № інф/к700-18 886/18.

- ст. 193 КАС України - справа в цілому розглядалась більше 4 років

- ст. 242 КАС України - судові рішення не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.

Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник не зазначає жоден із пунктів частини 2 чи 3 статті 353 КАС України, а лише вказує про порушення норм процесуального права.

А тому Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України.

Також, скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки стосується забезпечення однієї з ключових гарантій статусу судді.

Крім того, заявник касаційної скарги зазначає, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи. При цьому, крім зазначення вказаного твердження, скаржником не вказано, під час розгляду саме якої справи останній позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням у даній справі. А тому, вказане посилання представника позивача є безпідставним.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також підпункту в) пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі №826/12566/18.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Кравця Ростислава Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі №826/12566/18.

Витребувати із Київського окружного адміністративного суду справу №826/12566/18.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді О. А. Губська

О. В. Кашпур