Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Номер провадження ЗД/380/4/23
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

03 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Чаплик І.Д., розглянув у письмовому провадженні без виклику сторін заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича, державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Трастед Едвайзерс Глобал» про заборону (зупинення) реалізації майна та заборону приватному виконавцю та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на реалізацію майна, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти Івана Миколайовича, державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька аграрна компанія» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Трастед Едвайзерс Глобал», шляхом:

- заборони (зупинення) реалізації майна в порядку, передбаченому Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 (зі мінами та доповненнями до нього), яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме:

1) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_2 , дата реєстрації знаку 29.06.2022; Реєстраційний номер лота: 521901;

2) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_3 , дата реєстрації знаку 27.07.2020; Реєстраційний номер лота: 521902;

3) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_4 , дата реєстрації знаку 12.08.2019; Реєстраційний номер лота: 521903;

4) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_5 , дата реєстрації знаку 27.11.2017; Реєстраційний номер лота: 521905;

5) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_6 , дата реєстрації знаку 27.11.2017; Реєстраційний номер лота: 521904;

- заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (03115, м.Київ, вулиця Львівська, 17, 3-й поверх, кімн. 306; Посвідчення 0460 від 20.02.2020) та будь-яким іншим особам, у тому числі Державному підприємству СЕТАМ (01001, місто Київ, вулиця Стрілецька, 4-6, ), вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію майна, на передачу його у власність будь-яким третім особам (в тому числі переможцю/переможцям електронних торгів), яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме:

1) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_2 , дата реєстрації знаку 29.06.2022; Реєстраційний номер лота: 521901;

2) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР, номер свідоцтва НОМЕР_3 , дата реєстрації знаку 27.07.2020; Реєстраційний номер лота: 521902;

3) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_4 , дата реєстрації знаку 12.08.2019; Реєстраційний номер лота: 521903;

4) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_5 , дата реєстрації знаку 27.11.2017; Реєстраційний номер лота: 521905;

5) майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності - торговельна марка "ЕПІКУР", номер свідоцтва НОМЕР_6 , дата реєстрації знаку 27.11.2017; Реєстраційний номер лота: 521904, в рамках виконавчого провадження ВП № 69523997, відкритого 18.07.2022, з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року по справі №638/16545/20 (яке 26.10.2022 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І. М. об`єднано у зведене виконавче провадження № 70174567).

Заява обгрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця Іванюти І.М. перебуває зведене виконавче провадження № 70174567. У зведене виконавче провадження № 70174567 постановою приватного виконавця Іванюти І.М. від 26.10.2022 об`єднані такі виконавчі провадження: 1) ВП №69523997, відкрите 18.07.2022 (в постанові про відкриття ВП від 18.07.2022, що міститься в матеріалах виконавчого провадження вказаний номер ВП 638/16545/20, в подальших постановах вже вказується ВП № 69523997), з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Луцька Аграрна Компанія частину основного боргу за договором позики від 30 серпня 2017 року у розмірі 10 000 000 грн та суму сплаченого судового збору 149 990 грн; 2) ВП № 70173890, відкрите 26.10.2022, з виконання наказу, виданого Господарським судом Харківської області від 05.10.2022, справа №922/1689/21 (стягнення судового збору за подання касаційної скарги у справі № 922/1689/21); 3) ВП № 70173719, відкрите 26.10.2022, виконання наказу, виданого Господарським судом Харківської області від 05.10.2022, справа № 922/1689/21 (стягнення витрат на правову допомогу у справі).

Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 30.11.2022 приватним виконавцем Іванютою І.М. у виконавчому провадженні № 69523997 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Експерт Консалтинг, в особі Приходько В`ячеслава Ігоровича (далі ТзОВ Компанія Експерт Консалтинг). Згідно із п. 2 цієї постанови суб`єкту оціночної діяльності ТОВ Компанія Експерт Консалтинг, в особі директора Приходько В.І., надати письмовий звіт з питань початкової вартості описаного та арештованого майна на електронних торгах (торгівельні марки). В рамках цього виконавчого провадження ТзОВ "Компанія "Експерт Консалтинг" виконало звіти про оцінку майна ОСОБА_1 , зокрема, звіти про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав на об`єкт інтелектуальної власності на: торговельну марку, яка зареєстрована згідно Свідоцтва України № 234761, станом на 02.12.2022; № 234762, станом на 02.12.2022; № 263311, станом на 02.12.2022; № 279737, станом на 02.12.2022; № 321511, станом на 02.12.2022. Не погоджуючись із вказаними звітами ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогами щодо оскарження як дій приватного виконавця по призначенню суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні та постанови про таке призначення, так і визначення вартості майна боржника.

Однак,30.01.2023 відбулися електронні торги з продажу цього майна, а саме вказаних торговельних марок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і його переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Трастед Едвайзерс Глобал». Враховуючи те, що електронні торги проведені з рядом порушень норм діючого законодавства, процедури призначення експерта у виконавчому провадженні, процедури проведення оцінки майна, на підставі звітів про оцінку майна, які не можуть бути використані при реалізації майна боржника, ОСОБА_1 планує звертатися з позовом про визнання недійсними електронних торгів. А оскільки за умовами ч. 5 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження оскарження у судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом, до подання позовної заяви про визнання торгів недійсними просить забезпечити даний позов.

Заявник зазначає, що відповідно до п. 1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Міністерством юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну. Згідно з абз. 1 п. 1 розділ II Порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України Про виконавче провадження. Пунктом 2 розділу XI Порядку № 2831/5 визначено, що підставою для зупинення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна. Заявник вважає, що електронні торги були проведені на підставі оцінки, проведеної приватним виконавцем Іванютою І. М., наданої звітами ТОВ "Компанія "Експерт Консалтинг", які не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та (або) непрофесійними і не можуть бути використані, що підтверджується відповідними рецензіями.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення (заборони) реалізації майна заявник обґрунтовує тим, що оформлення результатів торгів у спосіб, передбачений Порядком № 2831/5, тягне перехід права власності на майно позивача до покупця, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека заподіяння значної шкоди (перш за все матеріальної) правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 та тим, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, адже потрібно буде подавати ще ряд позовів для повернення незаконно відчуженого майна його власнику ( ОСОБА_1 ). Зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам ОСОБА_1 , у зв`язку з передачею на реалізацію майна за значно заниженою ціною, на підставі звітів про оцінку майна, які не відповідають вимогам законодавства. Вчинення дій з передачі на реалізацію описаного та арештованого майна приватним виконавцем, зокрема, проведення електронних торгів (аукціону) та як результат, відчуження майна фактично унеможливлять виконання рішення суду за результатами розгляду позовної заяви, у разі задоволення такої.

Надаючи оцінку доводам заявника та вирішуючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Порядок подання заяви про забезпечення позову визначений у ст. 153 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову подана до Львівського окружного адміністративного суду до подання позовної заяви. Підсудність обгрунтована ч.1 ст.25 КАС України за вибором позивача. Адреса ОСОБА_1 вказана АДРЕСА_1 .

Заявник зазначив, що має намір звернутися до суду із адміністративним позовом про визнання недійсними електронних торгів, які проведені з рядом порушень норм діючого законодавства, процедури призначення експерта у виконавчому провадженні, процедури проведення оцінки майна, на підставі звітів про оцінку майна, які не можуть бути використані при реалізації майна боржника ОСОБА_1 , за результатами яких відчужуються належні заявнику торговельні марки, зупинити реалізацію яких заявник просить в заяві про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно з ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно з ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, заявник переслідує мету заборонити відповідачу вчиняти дії з реалізації майна, а саме торговельних марок «Епікур», оскільки припускає, що вищевказані процедури можуть відбутися у найближчі дні, що не сприятиме поновленню його порушених прав.

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Отже, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість істотного ускладнення ефективного захисту порушеного права або поновлення порушених прав та інтересів позивача, яке призведе до обмеження прав позивача як користувача торговельною маркою без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує на те, що електронні торги проведені з рядом порушень норм діючого законодавства, процедури призначення експерта у виконавчому провадженні, процедури проведення оцінки майна та на підставі звітів про оцінку майна, які не можуть бути використані при реалізації майна боржника ОСОБА_1 ..

Водночас, на переконання суду, відповідні доводи заявника є за своєю суттю підставами позову, надання оцінки яким повинен здійснювати суд під час розгляду справи по суті.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 дійшла до подібного висновку, зазначаючи, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже суд враховує те, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі.

Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 28 березня 2020 року у справі №800/521/17 (провадження 11-114заі18), а саме: «позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин».

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Обґрунтовуючи заявлені заходи забезпечення позову заявник зазначив, що вчинення дій з реалізації арештованого майна відповідачами, зокрема оформлення результату проведених торгів та відчуження майна фактично унеможливлять виконання рішення суду за результатами розгляду позовної заяви, у разі задоволення такої.

Однак, зазначені вище доводи, що невжиття судом заходів забезпечення позову фактично унеможливить виконання рішення суду за результатами розгляду позовної заяви, у разі задоволення такої, суд оцінює критично, оскільки вони не вказують на можливість виникнення конкретних та реальних обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У матеріалах справи відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи порушує права та інтереси позивача.

З наведеного суд не вбачає достатніх підстав для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернулася до суду.

Встановлення заборони відповідачам вчиняти дії з реалізації майна з тих лише підстав, що їх здійснення породить негативні наслідки для заявника, як от потрібно буде подавати ще ряд позовів для повернення незаконно відчуженого майна його власнику - не відповідає меті забезпечення позову.

Крім того, сама лише незгода позивача із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 400/722/19.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Суд звертає увагу також на приписи частини 6 ст. 151 КАС України, відповідно до яких, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду у пункті 40 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 сформовано висновок, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Так, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову з`ясовано, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони (зупинення) реалізації майна в порядку, передбаченому Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 та заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Іванюті Івану Миколайовичу та будь-яким іншим особам, у тому числі Державному підприємству СЕТАМ, вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію майна, на передачу його у власність будь-яким третім особам (в тому числі переможцю/переможцям електронних торгів), яке належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно з абзацом дванадцятим пункту 1 Розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну.

Абзацами вісімнадцятим та дев`ятнадцятим пункту 1 Розділу І вказаного Порядку, визначено, що організатор електронних аукціонів, аукціонів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних ауціонів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком; організація електронних аукціонів (аукціонів за фіксованою ціною) - вчинення Організатором заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних аукціонів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що організатором електронних торгів визначено ДП «СЕТАМ» та доручено здійснення функцій із організації електронних торгів.

Таким чином, відповідно до згаданої позиції Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року продавцями, які мають право примусового продажу майна за результатами електронних торгів є ДП «Сетам», тобто вказана процедура електронних торгів відбувається від імені державного органу.

Отже, обраний заявником спосіб забезпечення позову матиме наслідком відкладення, зупинення процедури завершення електронних торгів, а заборона Державному підприємству СЕТАМ вчиняти будь-які дії, направлені на реалізацію майна та передачу його у власність будь-яким третім особам, тобто оформлення результатів електронних торгів з реалізації майна, буде втручанням у проведення електронних торгів, що прямо не допускається положеннями ч. 6 ст. 151 КАС України.

Вимога заявника стосується заборони Державному підприємству СЕТАМ здійснювати його законодавчо визначені повноваження, що є недопустимим та невиправданим в умовах даного спору. Такий спосіб забезпечення перевищує межі можливого втручання суду в компетенцію державного органу при забезпеченні позову.

Покликання заявника на постанову Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №826/12872/18 є безпідставним, оскільки на момент забезпечення позову у справі №826/12872/18 була відсутня норма ч. 6 ст. 151 КАС України.

Вищезазначене в сукупності дає підстави для висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки викладені заявником у заяві доводи в контексті майбутнього позову не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ч.2 статті 150 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150-154, 241, 243, 248, 256,294, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Чаплик І.Д.