Справа № 120/7618/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

31 січня 2023 р. Справа № 120/7618/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко М.О.,

представника позивача: Бурки В.Р.,

представника відповідача: Пенської О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ензим-Агро" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в :

21.10.2022 року ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що 11.12.2019 року ГУ ДПС у Вінницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку "ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 22.02.2012 року по 30.06.2019 року, за результатами якої складено Акт №1101/0515/38134923 від 11.12.2019 року.

За результатами виявлених порушень, на підставі акту перевірки №1101/0515/38134923 від 11.12.2019, ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 13.01.2020 №, яким ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 939399 грн;

- від 13.01.2020 №5 яким ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1043778 грн.

На переконання позивача, оскільки усі правочини з контрагентами визнано реальними та дійсними, то податкові повідомлення-рішення № від 13.01.2020 року та № від 13.01.2020 року є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернулись з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.09.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-дений строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

10.11.2022 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.12.2022 року.

06.12.2022 року надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Обґрунтовуючи подане клопотання вказав, що заявлені позивачем вимоги в даній справі, були предметом розгляду в межах адміністративної справи №120/1505/20-а, за результатами розгляду якої є таке, що набрало законної сили рішення суду. Відтак, враховуючи вимоги пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, просив закрити провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 06.12.2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, витребувано матеріали адміністративної справи №120/1505/20-а, в судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2022 року.

08.12.2022 року на виконання вимог протокольної ухвали суду від 06.12.2022 року надійшли матеріали адміністративної справи №120/1505/20-а.

08.12.2022 року на адресу суду надійшло заперечення представника позивача щодо закриття провадження у справі, обґрунтовуючи яке вказав, що підставою позову в межах даної адміністративної справи є презумпція правомірності правочинів, укладених позивачем з контрагентами в силу статті 204 Цивільного кодексу України, а отже і правомірності всіх дій позивача та його контрагентів.

На переконання представника позивача, зміст позову у справі №120/1505/20-а та у даній справі відрізняються у їх підставах, відтак, відсутні підстави для закриття провадження.

08.12.2022 року справа знята з розгляду, наступне судове засідання призначено на 17.01.2023 року.

17.01.2023 року справа знята з розгляду, наступне судове засідання призначено на 31.01.2023 року.

В судовому засіданні 31.01.2023 року представник позивача заперечував щодо закриття провадження у справі з підстав, викладених у запереченні щодо закриття провадження від 08.12.2022 року.

Представник відповідача підтримала заявлене клопотання та просила закрити провадження у справі.

Визначаючись щодо підстав для закриття провадження, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року по справі №9901/433/18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Судом з`ясовано, що позивач 03.04.2020 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.01.2020 року. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/1505/20-а від 06.08.2020 року позов задоволено.

11.11.2020 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ДПС у Вінницькій області задоволено, рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/1505/20-а від 06.08.2020 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" до ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.01.2020 року відмовлено.

10.12.2020 року позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 року за нововиявленими обставинами. Обґрунтовуючи подану заяву вказав, що з метою отримання копій документів по господарських операціях, зокрема, документів, що підтверджують зміни майнового стану платника податків, документів щодо оплати послуг контрагентів, документів, що підтверджують реальність виконання операцій по даним договорам які відображені в податковому обліку, у т.ч. документів щодо сплати податків, були направлені адвокатські запити на адреси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У відповідь на вказані запити були отримані докази. Так, з даних документів встановлено юридичний факт, що ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 по господарський операціях з позивачем, відобразили у своєму податковому обліку податок на додану вартість отриманий в ціні наданих ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" послуг та сплатили його до бюджету, що спростовує твердження суду апеляційної інстанції про відсутність реальної зміни майнового стану платників податків та відсутність доказів реальності проведених спірним господарським операцій. Дані обставини існували на момент розгляду справи, однак, не були відомі сторонам, оскільки є документами податкового обліку вказаних фізичних осіб підприємців, не були у вільному доступі для позивача та не перевірялись відповідачем.

Також заявником зазначено, що оригінали документів ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЕНЗИМ-АГРО" по операціям з даними фізичними особами підприємцями згідно протоколу тимчасового доступу до речей від 10.07.2019 року були вилучені слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області та обшуку від 10.09.2019 року з відповідним описом слідчого управлінням ГУНП у Вінницькій області та не могли бути надані під час розгляду справи.

27.01.2021 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду заяву ТОВ "Торговий дім "Ензим-Агро" про перегляд постанови від 11.11.2020 року за нововиявленими обставинами у справі №120/1505/20-а задоволено. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 року скасовано, рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/1505/20-а від 06.08.2020 року залишено без змін.

13.07.2022 року постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ГУ ДПС у Вінницькій області задоволено. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі №120/1505/20-а скасовано.

Розглядаючи касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області колегія суддів вказала, що нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Крім цього вказали, що необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Звертаючись зданим адміністративним позовом, новими доказами, на думку позивача, є відповіді фізичних осіб-підприємців від 24.11.2020 року та 25.11.2020 року, надані на адвокатські запити. Крім цього, підставою звернення є презумпція правомірності правочину у відповідності до статті 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, після отримання нових доказів, які, на думку позивача, свідчать про реальність виконання господарських операцій та неправомірність постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 року, для належного захисту своїх прав позивач мав можливість звернутись до суду касаційної інстанції з підстав порушення норм процесуального права, а саме - неповного встановлення фактичних обставин справи.

Суд зазначає, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або наведення іншого праворозуміння таких норм.

Тобто, позивач фактично не погоджується з рішеннями, прийнятими за результатом розгляду справи №120/1505/20-а, що не є підставою для повторного звернення до суду з позовними вимогами, які є аналогічними за своєю суттю.

Більше того, скасовуючи постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 року про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду за нововиявленими обставинами по справі №120/1505/20-а Верховний суд вказав, що наведені позивачем обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Тобто, такі обставини не є підставою для повторного звернення до суду з позовними вимогами, які були заявлені позивачем в межах адміністративної справи №120/1505/20-а, рішення у якій набрало законної сили у адміністративній справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява №24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, позивачем до суду повинно бути подано відповідне клопотання, а тому судом при вирішенні питання про закриття провадження у справі, рішення про повернення сплаченої суми судового збору не приймається.

Керуючись ст.ст. 5, 238, 248, 256 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника Головного управління ДПС у Вінницькій області про закриття провадження у справі, - задовольнити.

Провадження в адміністративній справі №120/7618/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ензим-Агро" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович