Справа № 420/16604/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) (код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 листопада 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) (код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), в якій позивач просив:

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 протиправною;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 провести перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабміну України від 15.01.2004 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 21 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач в період з 24.07.2002 по 17.06.2021 року проходив військову службу в Прикордонних військах України, Державній прикордонній службі України на різних посадах органів і підрозділів охорони державного кордону України та наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2021 року № 93-ОС «Про особовий склад» був звільнений з військової служби, і наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.06.2021 року № 194-ОС «Про особовий склад» виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.

В період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно під час проходження військової служби відповідачем нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення не в повному обсязі.

Позивач зазначив, що для захисту своїх прав він звернувся до суду, та рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року по справі № 560/11062/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 року його позов було задоволено.

На виконання рішення суду відповідачем було здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін.

Позивач звертався до військової частини НОМЕР_5 з проханням провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року у відповідності до абз. 3,4,5,6 п. 5 Порядку № 1078, тобто різницю між сумою індексації за березень 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року, але листом від 08.11.2022 року №11/С-14 відповідач відмовив у задоволенні заяви.

Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача та вважає її протиправною.

В межах нарахувань за лютий 2018 року/березень 2018 року позивач вважає, що до постійних складових його грошового забезпечення входять: посадовий оклад 1050 грн./4510 грн., оклад за військовим званням 125 грн./1340 грн., надбавка за вислугу років 352,50 грн./2340 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 1527,50 грн./0 грн., надбавка за класну кваліфікацію 42 грн./225,50 грн., надбавка за особливі умови служби 157,50 грн./0 грн., надбавка за таємність (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) 105 грн./451 грн., премія 4200 грн./5863 грн., грошова додаткова винагорода 100% (передбачена Постановою КМУ від 22.09.2010 №889) 7181,53 грн./75,60 грн. Всього: 14741,03 грн./14805,10 грн.

Так, позивач звернув увагу, що його грошове забезпечення за лютий 2018 року склало 14741,03 грн., а за березень 2018 року - 14805,10 грн., тобто грошовий дохід збільшився на 64,07 грн.

Позивач вважає грошову додаткову винагороду 100% постійною складовою його грошового забезпечення з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17.

Таким чином, на думку позивача, розмір підвищення постійних складових його грошового забезпечення склав 14805,10 - 14741,03 = 64,07 грн.

У лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн., величина приросту індексу споживчих цін 251,60 %, та відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762, 00 грн. *251,60 %/100 =4433,19 грн.

В порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року по справі № 560/11062/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за лютий 2018 року в розмірі 4433,19 грн.

Тобто, на думку позивача, відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації, яка склалася в березні 2018 року і розміром підвищення доходу, що відбулося в березні 2018 року, а саме: 4463,15 грн. 64,07 грн. = 4399,08 грн., яка не виплачувалася відповідачем кожного місяця.

Отже, якщо у військовослужбовця відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватись у місяці підвищення грошового забезпечення, то додається сума індексації визначена з урахуванням суми такого підвищення.

23.12.2022 року від відповідача до суду надійшла заява про виконання ухвали суду та надання документів (вхід. № 39083/22), відповідно до якої відповідач надав суду інформацію про здійснені нарахування індексації грошового забезпечення та застосовані базові місяці в період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року, особисту картку грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2018 року по 17.06.2021 року.

До суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. 521/23 від 05.01.2023 року) та (вхід. ЕП/203/23 від 03.01.2023 року), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

На виконання п. 2 постанови КМУ від 22.09.2010 року № 889 (далі- постанова №889), наказом МВС України від 02.02.2016 року №73 було затверджено «Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі- Інструкція №73), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. 6 Інструкції №73, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Відповідач не погоджується з розрахунком грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року/березень 2018 року, який викладений у позовній заяві з огляду на таке.

Відповідач зазначає, що грошова винагорода в розмірі 7181,53 грн., яка включена позивачем до складу грошового забезпечення за лютий 2018 року, є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за січень 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за лютий 2018 року.

Грошова винагорода в розмірі 75,60 грн., яка включена позивачем до складу грошового забезпечення за березень 2018 року, є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за лютий 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за березень 2018 року.

Таким чином, в межах нарахувань за лютий 2018 року/березень 2018 року відповідач вважає, що до постійних складових грошового забезпечення позивача входять: посадовий оклад 1050 грн./4510 грн., оклад за військовим званням 125 грн./1340 грн., надбавка за вислугу років 352,50 грн./2340 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 1527,50 грн./0 грн., надбавка за класну кваліфікацію 42 грн./225,50 грн., надбавка за особливі умови служби 157,50 грн./0 грн., надбавка за таємність (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) 105 грн./451 грн., премія 4200 грн./5863 грн., грошова додаткова винагорода 100% (передбачена Постановою КМУ від 22.09.2010 №889) 75,60 грн./0 грн. Всього: 7635,10 грн./14729,50 грн. Таким чином, розмір підвищення грошового забезпечення 7094,40 грн.

З посиланням на абзац 5 п. 5 Порядку №1078 відповідач зазначає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів позивача (березень 2018 року) позивачу не нараховувалась, оскільки вказана додаткова грошова винагорода не є постійною складовою грошового забезпечення, а має разовий, тимчасовий характер.

На думку відповідача вказані доводи підтверджуються правовим висновком, що був сформований Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2014 року у справі № 21-473а14, від 03 березня 2015 року у справі № 21-32а15 та від 19 травня 2015 року у справі № 21-466а15, згідно з «яким щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489), виданим на виконання постанови № 889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби».

Крім того, відповідач заперечував проти періоду, за який позивач просить провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення, оскільки з витягу з послужного списку вбачається, що позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) на посаді старшого офіцера по роботі з іноземцями та адміністративного провадження відділу прикордонної служби штабу з 13 січня 2017 року по 19 вересня 2018 року, та на посаді заступника начальника відділу підготовки персоналу НОМЕР_3 загону морської охорони з 31 жовтня 2019 року по 17 червня 2021 року.

Таким чином, позивач неправомірно вимагає від військової частини НОМЕР_5 здійснення йому виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року, оскільки з 19 вересня 2018 року по 31 жовтня 2019 року позивач проходив військову службу в Національній академії Державної прикордонної служби України та перебував у розпорядженні ректора Національної академії Держприкордонслужби та начальника Регіонального управління морської охорони Держприкордонслужби.

12.01.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. ЕС/271/23), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позову повністю, зазначивши з посиланням на практику Верховного Суду, що щомісячна грошова додаткова винагорода, передбачена Постановою №889 є постійною складовою його грошового забезпечення.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_6 від 16.12.2019 року.

Відповідно до витягу із послужного списку, ОСОБА_1 з 13.01.2017 по 19.09.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2021 року № 93-ОС «Про особовий склад» був звільнений з військової служби, і наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.06.2021 року № 194-ОС «Про особовий склад» виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року по справі № 560/11062/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 року, яке набрало законної сили 06.04.2022 року, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 було задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо врахування січня 2016 року як базового місяця при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року

Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з врахуванням виплачених сум.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення суду відповідачем була виплачена індексація грошового забезпечення, що підтверджено довідкою щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року згідно з рішення суду в розмірі 82722,43 грн.

Суд встановив, що позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація з листопада 2019 року по червень 2021 року, базовий місяць березень 2018 року, що підтверджено довідкою-розрахунком щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.06.2021 року.

Позивач зазначив у позовній заяві, що він звернувся до військової частини НОМЕР_5 з проханням провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року у відповідності до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078, тобто різницю між сумою індексації за березень 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року, але листом від 08.11.2022 року №11/С-14 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку індексації грошового забезпечення.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (надалі Порядок № 1078), з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем - військовою частиною НОМЕР_2 фактично виплачено позивачу індексацію за період з 01.03.2018 року (фактично з листопада 2019 року) по 17.06.2021 року, виходячи із місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березня 2018 року, що підтверджено довідкою-розрахунком щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.06.2021 року.

Проте позивач не погоджується з розміром виплаченої індексації грошового забезпечення, та вважає, що він має право ще на виплату суми індексації відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку № 1078, а саме: різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що підлягало виплаті за березень 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року у відповідності до приписів абзацу 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Так, позивач зазначив, що його грошове забезпечення за лютий 2018 року склало 14741,03 грн., а за березень 2018 року - 14805,10 грн., тобто грошовий дохід збільшився на 64,07 грн.

У лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн., величина приросту індексу споживчих цін 251,60 %, та відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

1762, 00 грн. *251,60 %/100 =4433,19 грн.

В порядку виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року по справі № 560/11062/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за лютий 2018 року в розмірі 4433,19 грн.

Тобто, на думку позивача, відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації, яка склалася у місяці підвищення грошового доходу (березень 2018 року) 4463, 15 грн. та розміром підвищення доходу, що відбулося в березні 2018 року, а саме: 4463,15 грн. 64,07 грн. = 4399,08 грн., яка не виплачувалася відповідачем кожного місяця.

У свою чергу, відповідач вважає, що в межах нарахувань за лютий 2018 року/березень 2018 року, до постійних складових грошового забезпечення позивача входять: посадовий оклад 1050 грн./4510 грн., оклад за військовим званням 125 грн./1340 грн., надбавка за вислугу років 352,50 грн./2340 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 1527,50 грн./0 грн., надбавка за класну кваліфікацію 42 грн./225,50 грн., надбавка за особливі умови служби 157,50 грн./0 грн., надбавка за таємність (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) 105 грн./451 грн., премія 4200 грн./5863 грн., грошова додаткова винагорода 100% (передбачена Постановою КМУ від 22.09.2010 №889) 75,60 грн./0 грн. Всього: 7635,10 грн./14729,50 грн. Таким чином, розмір підвищення грошового забезпечення 7094,40 грн.

Відповідач зазначає, що грошова винагорода в розмірі 7181,53 грн., яка включена позивачем до складу грошового забезпечення за лютий 2018 року, є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за січень 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за лютий 2018 року.

Грошова винагорода в розмірі 75,60 грн., яка включена позивачем до складу грошового забезпечення за березень 2018 року, є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за лютий 2018 року, виплаченою одночасно з грошовим забезпеченням за березень 2018 року.

Такі посилання відповідача є неправильними, оскільки у розумінні визначення нормами Податкового кодексу України поняття загальний місячний дохід, до загального місячного доходу відносяться суми оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (ст. 164 Податкового кодексу України).

Таким чином, незважаючи на те, що грошова винагорода в розмірі 7181,53 грн. є додатковою грошовою винагородою нарахованою позивачу за січень 2018 року, у зв`язку з тим, що вона виплачена позивачу у лютому 2018 року, ця сума входить до грошового доходу позивача саме за лютий 2018 року, а не за січень 2018 року.

Також відповідач вважає, що вказана додаткова грошова винагорода не є постійною складовою грошового забезпечення, а має разовий, тимчасовий характер, а тому не може бути включена до складових заробітної плати.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін з цього приводу, суд виходить із застосуванням норм права, що регулюють спірні правовідносини таким чином.

Відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2018 № 141), сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати.

У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Матеріалами справи достовірно встановлено, що грошовий дохід позивача у лютому 2018 року складав 14741,03 грн., а у березні 2018 року 14805, 10 грн.

У лютому 2018 році до складу грошового забезпечення було включено додаткову грошову винагороду 100 % в розмірі 7181, 53 грн., яку позивач вважає як постійну складову, яка повинна бути врахована при розрахунку індексації, а відповідач вважає, що це непостійна складова грошового забезпечення, і відповідно, не повинна бути врахована.

Тому, спірним питанням у цій справі є, чи відноситься грошова додаткова винагорода до постійної складової заробітної плати (грошового забезпечення) позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», яка втратила чинність на підстави постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до п. 2 цієї постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої та частини третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Суд встановив, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода на підставі Постанови КМ України №889, щомісяця, а отже за таких обставин таку винагороду не можна вважати одноразовою.

Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що додаткова грошова винагорода, яке виплачувалась позивачу на підставі постанови КМУ № 889 входить до складу грошового забезпечення і має бути врахована у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність та помилково не застосовано до позивача приписи абз.3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Відповідно до витягу із послужного списку суд встановив, що ОСОБА_1 з 13.01.2017 по 19.09.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач у позовній заяві необґрунтовано просить зобов`язати військову частину НОМЕР_5 здійснити виплату індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року, оскільки в період з 20 вересня 2018 року по 30 жовтня 2019 року позивач не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в частині періоду проходження військової служби позивачем з 20 вересня 2018 року по 30 жовтня 2019 року, військова частина НОМЕР_2 є неналежним відповідачем, а тому у цей період відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності у нарахуванні індексації.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та належать задоволенню шляхом визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 протиправною; зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 провести перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з цим, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату індексації у встановленому судом порядку із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабміну України від 15.01.2004, оскільки суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було. Отже, відсутні підстави вважати, що відповідачем буде допущено порушення вказаних норм права.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги у зазначеній частині є передчасними, а тому не належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, та відсутні витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) (код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) (код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) (код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко