Справа № 160/22141/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участі представника заявника - Каряки А.І. та представника стягувача - Сліпець С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
27.04.2022 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податковий борг у розмірі 244 160,41 грн.
01.06.2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
07.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду відмовлено повністю.
29.12.2022 року головуючому судді передано заяву ОСОБА_1 , яка надійшла через підсистему "Електронний суд", про відстрочення виконання рішення суду по даній справі на 1 рік.
30.12.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду по справі у судовому засіданні на 25.01.2023 року.
25.01.2023 року від стягувача надійшло заперечення проти задоволення заяви, згідно якого у задоволенні заяви просив відмовити, посилаючись на те, що податковий борг не сплачено, а підстави для відстрочення виконання рішення суду відсутні.
25.01.2023 року у судовому засіданні представник заявника просив задовольнити заяву, представник стягувача у задовленні заяви просив відмовити.
Розглянувши заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
З аналізу викладених норм убачається, що нормами КАС України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.
Поряд з цим, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Така позиція суду кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03 червня 2021 року по справі № 9901/598/19.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11 жовтня 2019 року по справі №810/4643/18 зазначив, що нормами КАС України не встановлено вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення в адміністративній справі. Це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин адміністративної справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів.
Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2019 р. у справі №800/203/17, згідно яких підставою для застосування правил ст.378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Отже, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відтак, всі ці обставини мають бути доведеними та підтвердженими документально.
В постанові від 11 грудня 2018 року у справі №2а-9247/10/0570 Верховний Суд погодив висновок суду апеляційної інстанції про наявність обставин, що перешкоджають належному виконанню судового рішення та визнав можливим відстрочити виконання постанови суду першої інстанції строком на 12 місяців. При цьому, обставиною, що перешкоджала належному виконанню судового рішення, визнано скрутне фінансово-економічне становище підприємства-боржника та наміри погашення заборгованості в майбутньому, оскільки підприємство планувало вжиття заходів для отримання прибутку, необхідного, зокрема, для реалізації обов`язків щодо виконання судового рішення.
Таким чином, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.
Враховуючи викладені приписи законодавства та висновки Верховного Суду суд дійшов висновку, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є процесуальними засобами, які суди застосовують у виключних випадках, у тому числі, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення; ці процесуальні засоби застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.
З огляду на зазначене, суд зазначає, що заява про відстрочення виконання судового рішення має бути підтверджена відповідними доказами.
Крім того, згідно п.2 ч.4 ст. 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище.
Так, в обґрунтування заяви зазначено, що заявник має статус «Дитина війни», не має іншого доходу окрім пенсії, при цьому, пенсійний рахунок заявника арештовано, крім того, внаслідок перенесених хірургічних операцій є необхідність придбання коштовних ліків, при цьому, до заяви долучено копії посвідчення дитини війни, виписок з медичної картки.
Також, заявник вказав, що подактові повідомлення рішення, на підставі яких було стягнуто з Заявниці податковий борг є незаконними, у звязку з чим заявником було подано адмінінстаривний позов про скасування податкових повідомлень-рішень.
На підтвердження зазначених обставин, до заяви долучено, зокрема:
- довідку про доходи сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, згідно якої сума пенсії заявника за період з 01.12.2021 по 30.11.2022 року складає 119 660,37 грн.;
- копії виписок з медичної картки заявника.
Дослідивши вказані докази, а саме, співставивши розмір податкового боргу та розмір пенсії заявника, на яку фактично, накладено арешт, враховуючи стан здоров`я заявника та факт оскарження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду.
Разом з тим, згідно ч.5 ст.382 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Так, рішення, яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету податковий борг у розмірі 244 160,41 грн. прийнято Дніпропетровським окружним адміністративним судом - 27.04.2022 року.
Керуючись ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Повний текст ухвали складений 01.02.2023 року.
Суддя М.В. Дєєв