Справа № 460/14624/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 рокуЛьвівСправа № 460/14624/22 пров. № А/857/15605/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - 03.10.2022 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дату складання повного тексту - 03.10.2022,-

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 29.03.2022 №76 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати з 16.02.2022 позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (далі-Закон №796).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до ст. 55 Закону № 796 право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання (роботи), але не більше 5 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Однак, документами доданими до заяви про призначення пенсії, підтверджено період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю лише 2 роки 10 місяців 16 днів, станом на 01.01.1993. На підставі вищевикладеного, рішення суду першої інстанції має бути скасоване, а рішення прийняте управлінням про відмову у призначенні пенсії позивачу згідно норм ст. 55 Закону № 796 є доведеним.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (4 категорії), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 15.02.1993 року.

02 листопада 2021 року позивачу виповнилося 55 років.

Позивач звернувся із заявою від 16.02.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області своїм рішенням від 29.03.2022 року №76 відмовило у призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Листом від 07.04.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 у зв`язку з недотриманням норм вищевказаної статті, а саме станом на 01.01.1993 не прожили або пропрацювали у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно акту опитів свідків з 17.10.1988 по 20.02.1989, оскільки відсутні записи у трудовій книжці та первинні документи, які б підтверджували роботу заявника у даний період. Зазначає, що страховий стаж позивача становить 36 років 5 місяців 27 днів. За наданими документами підтверджено проживання (роботу) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю- 3 роки 4 місяці 4 дні (з 28.08.1989 по 03.09.1991 (робота) та з 04.09.1991 по 31.12.2014 (проживання), у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 10 місяців 16 днів (з 18.10.1988 по 04.09.1991), у зв`язку з чим він немає права на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Норми ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

Відповідно до ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 11 Закону № 796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Особа, якій видано безтермінове посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), для цілей застосування ст. 14 Закону № 796, вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Позивачем надано копію посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (4 категорії) (посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 15.02.1993 року).

Відповідно до ст. 15 Закону № 796 довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради позивач зареєстрований в м. Сарни з 04.09.1991 по даний час.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, місто Сарни до 01.01.2015 відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

Листом від 07.04.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що йому за доданими документами до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно акту опитів свідків з 17.10.1988 по 20.02.1989, оскільки відсутні записи у трудовій книжці та первинні документи, які б підтверджували роботу заявника у даний період.

Справді, в записах трудової книжки позивача, відсутні записи про період роботи з 17.10.1988 по 20.02.1989, однак судом першої інстанції встановлено, що позивач з 17 жовтня 1988 року працював в м. Сарни.

Відповідно до доказів, які знаходяться в матеріалах справи з 17.10.1988 по 20.02.1989 позивач працював в Сарненському будинко-управлінні дистанції цивільних споруд Львівської залізниці. Це підтверджується протоколом опитування свідків по встановленню трудового стажу, складеним 16.02.2022 №20300 0214-16 відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №11 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Згідно з інформацією зазначеною у вищезгаданому протоколі, вважається встановленим стаж позивача з 17.10.1988 по 20.02.1989 (4 місяці 3 дні) за роботу в Сарненському будинко-управлінні дистанції цивільних споруд Львівської залізниці.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, визначено, що до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у нійвстановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання вказаної норми, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), пунктом 1 якого визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку №637 регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Так, факт зарахування періоду роботи позивача з 17.10.1988 по 20.02.1989 (4 місяці 3 дні) в Сарненському будинкоуправлінні дистанції цивільних споруд Львівської залізниці до страхового стажу підтверджений протоколом опитування свідків по встановленню трудового стажу, складеним 16.02.2022 №20300 0214-16 відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №11 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.28-38).

З огляду на вищесказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії необґрунтовано та безпідставно не врахувало факт роботи позивача з 17.10.1988 по 20.02.1989 (4 місяці 3 дні) в Сарненському будинкоуправлінні дистанції цивільних споруд Львівської залізниці до страхового стажу підтверджений протоколом опитування свідків по встановленню трудового стажу, складеним 16.02.2022 №20300 0214-16 відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №11 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 21.02.1989 позивач зарахований на курси при учбовому пункті Сарненського заводу мостових технологічних конструкцій треста «Містобудіндустрія» за професією різник металу на прес ножицях (запис 6 трудової книжки НОМЕР_4 ). В подальшому, 05 травня 1989 року позивачу присвоєно професію різник металу на прес ножицях, а з 10.05.1989 позивач переведений різником металу на прес ножицях 2-го розряду в цех №2 Сарненського заводу мостових технологічних конструкцій треста «Містобудіндустрія», де позивач працював по 28.06.1989 (записи 7-9 трудової книжки) (а.с.24). З 28.08.1989 позивач прийнятий каменярем 3-го розряду ПРБ-Сарни Рівненської дистанції цивільних споруд Львівської залізниці (запис 10 трудової книжки) (а.с.24), де працював до 01.09.2004.

Відповідно позивач працював в м. Сарни в період з 17.10.1988 по 20.02.1989 в Сарненському будинкоуправлінні Дистанції цивільних споруд Львівської залізниці (4 місяці 3 дні), в період з 21.02.1989 по 28.06.1989 на Сарненського заводі мостових технологічних конструкцій треста «Містобудіндустрія» (4 місяці 7 днів), та з 28.08.1989 по 01.09.2004 - в ПРБ-Сарни Рівненської дистанції цивільних споруд Львівської залізниці.

Також судом першої інстанції встановлено, що з 04.09.1991 позивач був постійно зареєстрований за місцем проживання в м. Сарни.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції про те, що позивач відпрацював у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, тобто необхідну кількість років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, позивач не набув права на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки, скільки постійно не проживав та не працював у цій зоні з 26 квітня 1986 року по 31 липня 1986 року. Згідно довідки Сарненського РТЦКСП від 21.09.2021 року № 11/2/424, позивач проходив строкову службу в ЗС у період з 02.11.1985 по 10.10.1988.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач при прийнятті рішення визначив страховий стаж позивача - 36 років 5 місяців 27 днів.

Відтак, пенсійний вік позивача підлягає зниженню на 5 років (із розрахунку 1 рік за кожні 3 роки проживання, чи роботи, але не більше 5 років, куди увійшло п`ять трирічних періоди - з 1988 по 2003 роки).

За таких умов вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796.

Суд першої інстанції також було вірно визначено дату, з якої позивачу має бути призначена пенсія, з врахуванням нормст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи той факт, що у позивача наявні всі необхідні умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, перешкод для призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796 немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 460/14624/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 01 лютого 2023 року.