Справа № 420/1302/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1302/22
02 лютого 2023 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача, подану в порядку статті 383 КАС України
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 від 17.12.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву про поновлення пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 496,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 15.07.2022 року.

Позивачем надано до суду заяву, в якій позивач просить постановити ухвалу в порядку ст.ст. 249, 383 КАС України, а саме:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо прийняття рішення про відмову у виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. без урахування висновків, викладених в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду докази на підтвердження фактичного здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. по 16.12.2021 р. та докази зачислення цієї виплати.

Заява обґрунтована тим, що на підставі виконавчого листа № 420/1302/22 виданого 04.08.2022 р. відкрито виконавче провадження № АСВП: 70404007. Даний виконавчий лист було пред`явлено до виконання 23.11.2022 р. Наразі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/1302/22 від 07.06.2022 р. не виконано.

Представник позивача зазначає, що згідно відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 10.01.2023 р.: "На виконання вищевказаного рішення суду повторно розглянуто заяву від 17.12.2021 ОСОБА_1 та поновлено виплату пенсії за віком з 17.12.2021. Доплата за період з 17.12.2021 по 31.12.2022 становить 34143,39 грн та перерахована в грудні 2022 року на поточний рахунок в ПАТ МТБ Банк. Рішенням суду не зобов`язано поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017".

Таким чином, представник заявника стверджує, що Головне управління ПФУ в Одеській області свідомо не виконує рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/1302/22 від "07" червня 2022 р. та, всупереч ст. 129-1 Конституції України, КАС України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення суду, яке набрало законної сили, станом на 19.01.2023 р. не виконано.

Головне управління ПФУ в Одеській області не скористалось правом подати заперечення на заяву.

В свою чергу, заява, подана представником позивач 20.01.2023 року (вх. №1826/23) доставлена в електронний кабінет Головного управління ПФУ в Одеській області 20.01.2023 об 11:46.

Розглянувши вищезазначену заяву позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

За приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, відповідач зобов`язаний виконати судове рішення, яке набрало законної сили, в межах покладених на нього цим рішенням зобов`язань.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розгляду заяви про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 від 17.12.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву про поновлення пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 496,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

04.08.2022 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі №420/6667/22, а саме:

щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 496,20 грн;

щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву про поновлення пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

23.11.2022 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 70404007 щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву про поновлення пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Як вбачається з листа ГУ ПФУ в Одеській області від 10.01.2023 №591-19238/К-02/8-1500/23, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року по справі №420/1302/22, Головним управлінням ПФУ в Одеській області повторно розглянуто заяву від 17.12.2021 ОСОБА_1 та поновлено виплату пенсії за віком з 17.12.2021. Доплата за період з 17.12.2021 по 31.12.2022 становить 34143,39 грн та перерахована в грудні 2022 року на поточний рахунок в ПАТ МТБ Банк.

Також в листі зазначено, що рішенням суду не зобов`язано поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Так, суд при розгляді справи №420/1302/22 дійшов висновку, що станом на час виїзду позивача за кордон та подання заяви про виплату пенсії за 6 місяців у зв`язку з від`їздом за кордон, п.2 ч.1 ст. 49 Закону України №1058-IV був визнаний неконституційним, а отже і припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2017 року з підстав проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України є протиправним.

В свою чергу, відповідач з будучи обізнаним про неконституційність норми Закону, застосував її відносно позивача та протиправно припинив виплату пенсії з 01.04.2017 року.

При цьому, виключно з тих підстав, що відповідачем на звернення представника позивача не прийнято жодного рішення щодо поновлення виплати пенсії позивачу з 01.04.2017 року, суд прийняв рішення щодо необхідності зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву про поновлення пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Однак, Головне управління ПФУ в Одеській області при прийнятті рішення щодо поновлення ОСОБА_1 виплату пенсії частково врахувало висновки суду, у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення про поновлення виплати пенсії з 17.12.2021 року, а не з 01.04.2017 року, тобто з тієї дати з якої протиправно припинено виплату пенсії.

При цьому, суд зазначає, що вирішення спірного питання не ставиться в залежність від подання заяви про поновлення виплати пенсії, оскільки згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, як в редакції станом на момент прийняття рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, з дня набрання чинності якого виникли підстави для поновлення виплати пенсії, так і в редакції на теперішній час, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Тобто, при первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії.

В свою чергу, у випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону № 1058-IV.

Таким чином, з огляду на те, станом на 01.04.2017 року взагалі не могло прийматись рішення про припинення виплати пенсії позивачу у зв`язку з виїздом за кордон (в даному випадку до Ізраїлю), та враховуючи обов`язок пенсійного органу поновити виплату пенсії протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника заявника щодо протиправності дій Головного управління ПФУ в Одеській області щодо прийняття рішення про відмову у виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. без урахування висновків, викладених в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вчинивши дії щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії з 17.12.2021 року, за наявності при цьому рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, відповідач вчинив протиправні дії, які не відповідають вказаному рішенню суду.

Разом з тим, суд зазначає, що поновлення виплати пенсії передбачає її фактичну виплату пенсіонеру, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зазначити про необхідність надання доказів як поновлення виплати пенсії позивача з 01.04.2017 року та і її виплати.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 КАС України, підлягає задоволенню шляхом

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо прийняття рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 17.12.2021 року, тобто без урахування висновків, викладених в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 30-денний строк надати до Одеського окружного адміністративного суду докази на підтвердження поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. та її виплати з урахуванням вже виплаченої суми за період з 17.12.2021 року по 31.12.2022 року.

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду, суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області приймаючи рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду діяло всупереч висновками, викладеним в рішенні суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 30-денний строк з моменту отримання цієї ухвали повідомити суд про виконання окремої ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 159, 248, 249, 261, 262, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо прийняття рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 17.12.2021 року, тобто без урахування висновків, викладених в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 30-денний строк надати до Одеського окружного адміністративного суду докази на підтвердження поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. та її виплати з урахуванням вже виплаченої суми за період з 17.12.2021 року по 31.12.2022 року.

Направити дану окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом.

Копію окремої ухвали направити до Пенсійного фонду України для здійснення контролю за її виконанням та притягнення до відповідальності винних осіб.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.П.Марин