Справа № 456/3716/22
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3716/22
Провадження № 2-а/456/6/2023
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дудяк Миколи Михайловича, Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом який мотивував тим, що постановою інспектора Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області Дудяк М.М. від 28.10.2022р. серія ЕАР №6089274 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю. Крім того, просить стягнути з відповідача у його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно оскаржуваної постанови, 28.10.2022р. близько 17.10 год. по вул. Болехівська у м. Стрий Львівської області він керував транспортним засобом марки «Iveco Ford» фургон С, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України. Вважає, що така постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. У спірну постанову внесено неправдиві відомості про накладення відносно нього адміністративного стягнення. Також, поліцейський не проінформував його про причину зупинки його транспортного засобу з детальним описом підстав зупинення. На його прохання роз`яснити його права, інспектор цього не виконав, а одразу почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення. Тобто, працівник поліції не надав йому для ознайомлення жодного доказу, який підтверджував би те, що у його діях міститься склад і подія адміністративного правопорушення, що свідчить про недотримання вимог ст. 19 Конституції України.

Також, на підтвердження порушення ним пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати докази, зокрема, відеозапис події, пояснення свідків, тощо, проте таких доказів позивачем не надано. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Вказана постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення немає відтак, викладені у постанові обставини набувають рис припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова). Тому своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги

ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати, провадження по справі закрити, а дії інспектора визнати протиправними.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у заяві, просить суд такі задоволити.

Уповноважений представник відповідача Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Інспектор Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Дудяк М.М. у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6089274 вбачається, що 28.10.2022р. о 17.10 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно підпунктом "а" п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, ч. 2 ст. 126 КУпАП України передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або

передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно всі категорії у посвідченні водія базуються на системі, прийнятій ще на міжнародній Віденській конвенції про дорожній рух від 1968 р. (ст. 41), якаа передбачає чотири групи транспортних засобів: А мотоцикли та моторолери; B легкові автомобілі та інші легкі автомобілі на їхній базі; C вантажні автомобілі; D- автобуси.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1, А, В1, В, С1, С, D, D1, BE, C1E, CE, D1E, DE, T.

Так, категорія С1 призначена для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів). А, категорія С призначена для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

Єдиною відмінністю категорії С1 від категорії С, є допустима вага керованого вантажного автомобіля від 3.5 до 7.5 тонн. Також дозволяється їзда з причепом до 750 кг за умови, що загальна маса автомобіля з причепом не перевищуватиме 7.5 тонн.

Категорія С, максимальна маса якої не обмежена, відкриває можливість перевозити важкі вантажі, будівельні матеріали та іншим. Автомобілі, що підпадають під категорію С1 призначені для: перевезення бригад вантажників; доставки великих і важких товарів покупцеві; розвезення товарів зі складів по роздрібним магазинам і тд.. Тобто, для кожного виду транспорту треба своє водійське посвідчення.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 виданого 3-тє МРВ ДАІ, повна маса транспортного засобом марки «Iveco Ford» фургон С, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 становить 3700кг..

Відповідно до посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 10.11.2022р. виданого ТСЦ 4645 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія категорії «В» та категорії «С».

Отже, ОСОБА_1 отримавши посвідчення водія категорії «С» та «В» не мав права керування транспортним засобом марки «Iveco Ford» фургон С, повна маса якого становить 3700кг., оскільки для цього останній повинен був мати категорію «С1».

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП та ст. 283 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, розглянувши справу орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці вчинення правопорушення.

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів держав влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних

засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, суд приходить до висновку, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. А тому в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Дудяк Миколи Михайловича, Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів