Справа № 200/11183/21
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2023 року

м. Київ

справа №200/11183/21

адміністративне провадження № К/990/3034/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі №200/11183/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 22 липня 2021 року №1468 «Про порушення службової дисципліни інспектором відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та його покарання», яким до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Донецькій області від 26 липня 2021 року №415 о/с, яким його звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» з 26 липня 2021 року;

- поновити на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області з 27 липня 2021 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 липня 2021 року по день винесення судового рішення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №1468 від 22 липня 2021 року, яким до інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №415 о/с від 26 липня 2021 року, яким інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 26 липня 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 27 липня 2021 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 64 993 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 50 коп. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

25 січня 2023 року відповідач повторно через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач, та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (інспектор відділу реагування патрульної поліції Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник указує, що розгляд цієї справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та сприятиме досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також має виняткове значення для органів поліції в цілому, оскільки безкарність поліцейського (зокрема позивача) нівелює заходи, які вживаються керівництвом, для формування у поліцейських почуття відповідальності щодо дотримання законності і дисципліни, професійно-етичних норм поведінки як під час виконання службових обов`язків, так і в поза службовий час, посилення авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Суд касаційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження скаржник не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником, має виняткове значення для нього, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

Суд відхиляє твердження скаржника, що справа має виняткове значення для нього, оскільки вони не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів, є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів», а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення прийняті у справі, яка відноситься до категорії справ незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі №200/11183/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала, у спосіб їх надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко