Справа № 200/18258/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року Справа№200/18258/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевська В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2021 № 283940,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2021 № 283940.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.10.2021 року працівниками Укртрансбезпеки було зупинено транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить йому на праві власності. Позивач зазначає, працівники Укртрансбезпеки попросили надати водія документи щодо режиму робочого часу та відпочинку водія та відповідно на їх вимогу водій транспортного засобу надав: протокол перевірки та адаптації тахографа від 31.05.2021 року № UA222-001176Р, тахокарту на зворотньому боці якої водієм власноруч було записано дані щодо режиму роботи та відпочинку за 29.10.2021 рік. Позивач наголошує, що водій пояснив працівникам відповідача, що тахокарта не заповнена автоматично через те, що у транспортному засобі у день поїздки вийшов з ладу тахограф, а тому відповідно до Інтрукції передбачено ведення від руки даних про режим роботи та відпочинку водія на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних даного тахографу. Позивач зазначає, що працівники Укртрансбезпеки не врахували дані пояснення водія та наполягали на тому, що якщо тахограф у транспортному засобі несправний, то водій не має право на ньому здійснювати рух. У зв`язку з чим працівники Укртрансбезпеки, що ведення даних про режим роботи та відпочинку водія у ручному режимі є порушення та склали акт перевірки та сказали водію підписати його. Позивач наголошує, що акт перевірки відповідачем на вимогу водія наданий не був та не був наданий йому, як власнику транспортного засобу, у зв`язку з чим вважає, що відповідач порушив вимоги Порядку № 1567. Крім того позивач наполягає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно господарських санкцій винесена без вручення на місці зупинки акту перевірки за формою згідно з додатком № 3 до Порядку № 1567, який є обов`язковим і основним документом на підставі якого суб`єкт владних повноважень має право винести рішення.

Також позивач вказує, що у порушення п. 26 Порядку № 1567 відповідач належним чином не повідомив його про розгляд справи про порушення, чим позбавило його законного права бути присутнім під час розгляду справи управлінням Укртрансбезпеки, подання відповідних доказів, пояснень та заперечень.

Крім того позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не вказано елементарно суті допущеного ним порушення та конкретної норми закону, яку він порушив.

Позивач наголошує, що оскаржувана постанова винесена без наявності в його діях фактів правопорушень та з порушенням передбаченої процедури розгляду справи про автомобільний транспорт. З огляду на зазначене вважає, що застосування відносно нього фінансових санкцій відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є протиправним, а постанова Укртрансбезпеки про застосування адміністративно господарського штрафу підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2022 року судом витребувані додаткові докази у справі.

У зв`язку з відрахуванням судді Толстолуцької М.М. зі штату Донецького окружного адміністративного суду та згідно розпорядження Донецького окружного адміністративного суду № 185 від 02 червня 2022 року було призначено повторний автоматичний розподіл справ між суддями по справі № 200/18258/21.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року справу прийнято до провадження судді Олішевської В.В.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що на підставі графіку проведення рейдових перевірок з 25.10.2021 року по 31.10.2021 року та направлення на перевірку № 014606 від 25.10.2021 року співробітниками Східного міжрегіонального управління Уктрансбезпеки проводилась рейдова перевірка на а/д М-03, 674 км + 499 м. Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422 був зупинений транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В ході перевірки транспортного засобу та напівпричепу було встановлено, що вони належать та використовуються позивачем. Відповідач наголошує, що під час перевірки у водія був відсутній щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (тахокарта) за 29.10.2021 року, який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3. Інструкції № 385 повинні знаходитися у водія і надаватися до перевірки інспектуючим особам. Відповідач наголошує, що в зв`язку з виявленими порушеннями державним інспектором було складено акт № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року, Відповідач наголошує, що водій з відповідним актом ознайомився та засвідчив це своїм підписом.

Відповідач вказує, що оскільки позивач зареєстрований у Донецькій області, акт № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року, разом із повідомленням № 94747/23/24-21 від 10.11.2021 року, направлені поштою та позивача було викликано на 30.11.2021 року. На розгляд справи щодо акту № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень, вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року позивач не прибув. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно господарського штрафу № 283940 від 30.11.2021 року за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно господарський штраф.

Щодо виявлених у ході перевірки порушень відповідач зазначає, що відсутність у водія під час перевезення вантажів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф. З приводу копії зворотного аркушу тахокарти відповідач зазначає, що сама по собі факт його наявність не свідчить на користь того, що вона була та пред`являлась під час проведення перевірки транспортного засобу.

Щодо питання не вручення акту перевірки на місці зупинки транспортного засобу відповідач зазначає, що вимогами Порядку № 1567 не передбачено вручення акту на місці здійснення перевірки транспортного засобу. Відповідач наголошує, що відповідно до вимог пунктів 20-22 Порядку № 1567, акт складається в одному екземплярі та не вручається на місці перевірки транспортного засобу, натомість водій ознайомлюється з актом та може, за своєю волею та бажанням надати пояснення про причини порушення. Відповідач зазначає, що копія акту направляється автомобільному перевізнику з запрошенням на комісію.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що згідно статті 6 Закону № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Стосовно питання відсутності у постанові норми порушення відповідач зазначає, що форма та зміст постанови затверджена додатком 5 до Порядку № 1567, її зміст не передбачає внесення норм порушення, оскільки їй передує акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазнається посилання на порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо розгляду справи про порушення за неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника відповідач вказує, що процедура розгляду справи про порушення визначена вимогами пунктів 25-27 вимог Порядку № 1567. Лист запрошення на комісію від 10.11.2021 за № 94747/23/24-21 разом з копією акту № 323060 від 29.10.2021 був направлений позивачу. Відповідач наголошує, що Порядком № 1567 не встановлено обов`язку відповідача переконуватися, чи отримав суб`єкт господарювання завчасно направлене повідомлення про розгляд справи. Тому, у відповідача не було підстав для відкладення розгляду справи. Згідно змісту чинних правових позицій, сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На підставі вищевикладених обставини відповідач вважає, що діяв у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року суд витребував у відповідача письмові пояснення та докази стосовно того чи направлялось на адресу позивача запрошення на комісію на 30 листопада 2021 року.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022 ще на 90 діб, та відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб.

З огляду на збройну агресію Російської Федерації, дана справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 03 лютого 2023 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 09.07.2020 року за № 0023795, включений до реєстру за номером .

На підставі графіку проведення рейдових перевірок Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у період з 25.10.2021 року по 31.10.2021 року та направлення на рейдову перевірку від 25 жовтня 2021 року № 014606 працівниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 29.10.2021 року проведена рейдова перевірка а/д М-03 «Київ Харків - Довжанський» 674 км + 499 м.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортних засобів, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 року, інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 29.10.2021 року був зупинений транспортний засіб марки VOLVO FN 12, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 власником транспортного засобу марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 власником напівпричепу марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_4 є Корвушкін.

З товарно - транспортної накладної № 5382 від 28 жовтня 2021 року автомобільним перевізником визначено ФОП ОСОБА_1 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу та напівпричепу інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було встановлено, що у водія ОСОБА_2 був відсутній щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (тахокарта) за 29.10.2021 року, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, про що було складено акт № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року.

З акту № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2021 року вбачається, що водій ОСОБА_2 з актом ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом у акті.

Листом від 10.11.2021 року № 94747/23/24-21 Східне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки повідомило позивача, що при здійсненні контролю 29.10.2021 року у належному позивачу транспортному засобі НОМЕР_7 були виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт. У відповідності до п.п. 25, 26 Порядку № 1567 позивач був запрошений до розгляду справи до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 30.11.2021 року з 9:30 до 13:00. В додатку до листа долучений вищенаведений акти про проведення перевірки додержання вимог № 323060 від 29.10.2021 року.

Згідно сформованого списку № 73 поштових відправлень вбачається, що відповідачем позивачу направлено запрошення на комісію для розгляду справи та акт перевірки № 303060 рекомендованим лисом з повідомлення номер.

30.11.2021 року постановою начальника Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283940 на позивача накладено штраф в сумі 17000 грн. за правопорушення передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Листом від 02.12.2021 року № 102166/23/24-21 на адресу позивача направлено повідомлення про сплату штрафу та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283940 від 30.11.2021 року рекомендованим листом з повідомленням.

Позивач не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283940 від 30.11.2021 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону (регулює правовідносини у міжнародних перевезеннях); додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Відповідно до пунктів 20, 21, 22, 24 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 і 23 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України, крім адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, які зараховуються до державного дорожнього фонду.

Отже, з наведених норм видно, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Відповідно до ст. 18 Закону N 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно ст. 34 Закону N 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно ст. 1 Закону N 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст. 33 Закону N 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Тобто, поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник" не є тотожними, оскільки автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не власник транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником у межах спірних правовідносин.

Стосовно виявлених в ході перевірок порушень, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Генеральна конференція Міжнародної організації праці 27.06.1979 року у м. Женева ухвалила Конвенцію № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, яка ратифікована Законом України № 129-VI від 06.03.2008 року. Ця Конвенція застосовується до найманих водіїв, які працюють або на підприємствах, що займаються перевезеннями для третіх сторін, або на підприємствах, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях, які використовуються професійно для внутрішніх чи міжнародних автомобільних перевезень товарів або пасажирів. Ця Конвенція застосовується також, якщо в ній не передбачено іншого, до власників транспортних засобів, зайнятих професійно автомобільними перевезеннями, та до членів їхніх сімей, які не отримують заробітної плати, коли вони працюють водіями.

Відповідно до статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами, установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті" від 25.01.2012 року № 51 визначено Міністерство інфраструктури компетентним органом з питань виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті в частині внутрішніх автомобільних перевезень.

Суд зазначає, що ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Також суд наголошує, що перелік документів згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення № 340).

Пунктами 1.1, 1.2 Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух". Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4. Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Тож, автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовуються автомобільними перевізниками при наданні послуг по перевезенню пасажирів, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Однак, із пункту п. 6.1 Положення є виключення, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Тобто можна зробити висновок, що у разі відсутності тахографа, до якого складається тахокарта, у обов`язковому порядку ведеться індивідуальна контрольна книжка водія.

У відповідності до ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

-здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням Положення № 340 тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортний засіб для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи п. «а» ч. 1 ст. 10 вказаної Конвенції, на думку суду, є універсальними для будь - якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія (п.6.3 Положення).

Зазначений висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним у Постановах Верховного суду від 19 березня 2020 року по справі № 823/1199/17, від 20 травня 2020 року по справі 804/5737/16.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція № 385).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 розділу І цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух».

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За визначеннями, наведеними у пункті 1.4 розділу І Інструкції № 385:

- контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до пунктів 2.1 2.8 Інструкції № 385, виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами ЄУТР.

ПСТ установлюють тахографи на транспортні засоби, що перебувають в експлуатації, та виконують роботи з технічного обслуговування тахографів згідно із замовленнями перевізників відповідно до вимог ЄУТР, а також виробників тахографів та транспортних засобів.

ПСТ не може передоручати виконання робіт з установлення та технічного обслуговування тахографів іншим фізичним або юридичним особам.

Транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електронними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

За умови позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа ПСТ відповідно до вимог ЄУТР маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра згідно з вимогами додатка 2.

Приписами пунктів 3.1-3.3 Інструкції № 385 передбачено, що виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Мінінфраструктури забезпечує відповідно до вимог ЄУТР обіг (облік, видачу, скасування, призупинення дії, поновлення, перевірку чинності) карток чотирьох типів для цифрових тахографів: водія (картка водія); ПСТ (картка майстерні); особи, уповноваженої здійснювати контроль (картка контролера); перевізника (картка підприємства).

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або ошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Зазначена Інструкція застосовується у разі обладнання транспортного засобу тагохрафом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , був обладнений тахографом

Відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі та використовувати особисту картку водія до цифрового тахографу, а також роздруківку даних роботи водія з цифрового тахографа.

Як видно з акту проведення перевірки під час рейдової перевірки водій не надавав особисту картку для цифрового тахографу та щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія за поточний день, а саме 29.10.2021 року.

Також суд звертає увагу, що законодавець чітко встановив обов`язок водія надати при перевірці відповідному державному органу особисту картку водія до цифрового тахографу, щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (роздруківка даних роботи цифрового тахографа), а транспортне підприємство забезпечити їх наявність у такого водія.

Однак, позивачем не було дотримано вказаних умов.

При цьому позивач наполягає на тому, що під час перевірки тахограф перебував у в несправному стані, у зв`язку з чим відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385, якою передбачено, що у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів, водій транспортного засобу заповнив зворотній бік тахокарти від руки даними щодо режиму роботи та відпочинку.

Суд не приймає доводи позивача стосовно того, що водієм була надана тахокарта заповнена ним від руки, оскільки, згідно акту № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року підтверджено, що водій не надав щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (тахокарта) за 29.10.2021 року.

Суд звертає увагу на те, що водій був ознайомлений з актом, що підтверджується його особистим підписом, заперечень з приводу змісту акту не надав, отже, на думку суду такі дії відповідача не спростовують обставини викладені у акті перевірки № 323060.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено вчинення позивачем правопорушення, а саме вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Стосовно доводів позивача про те, що акт № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року не був вручений водії під час перевірки, а також не був вручений йому, суд зазначає, що п. 20-24 Порядку № 1567 не передбачено вручення примірника акту перевірки водію.

Суд наголошує, що зазначеним порядком передбачено право позивача на ознайомлення з таким актом перевірки, що як підтверджується матеріалами справи водій зробив.

При цьому, що вимогами статті 6 Закону № 2344-ІІІ, визначають, що автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок. Проте, водій транспортного засобу, що перевірявся не скористався таким правом.

Крім іншого, суд вказує на те, що акт № 323060 проведення перевірки додержання вимог законодавства під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.10.2021 року був направлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням на адресу позивача разом з запрошенням на комісію.

Окрім зазначеного, позивач вважає, що відповідачем були порушені його права під час розгляду справи про правопорушення, оскільки його не було вчасно повідомлено про місце, дату і час розгляду справи.

Доданими до матеріалів справи документами спростовано вказані твердження позивача.

Так, згідно із пунктом 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Повідомленням від 10.11.2021 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 30.11.2021 року та направлено копію акту перевірки № 323060.

Зазначене повідомлення було направлено на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується відміткою на відповідному запрошені наявному в матеріалах справи.

Отже, суд приходить висновку, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення. При цьому на думку суду, відповідач не відповідає за безпосереднє доставлення кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконує підприємство пошти, а також не може нести відповідальність і в тих випадках, коли позивач сам не отримує поштової кореспонденції.

Суд також враховує, що порушення мало місце 29 жовтня 2021 року, про що достовірно було відомо водію позивача ОСОБА_2 . Відомості про інформування водієм свого роботодавця-позивача про результати перевірки у справі відсутні. За таких обставин суд визнає, що за умови належної і добросовісної поведінки водія позивач вже 29 жовтня 2021 року повинен був знати як про перевірку, так і про її результати, і мав можливість вживати заходи щодо захисту від можливого притягнення до відповідальності, у т.ч. шляхом отримання документів, подання звернень до відповідача тощо. Це обумовлює відповідну добросовісну поведінку й самого позивача, зокрема й щодо отримання ним кореспонденції, прояву інтересу до руху та ходу розгляду вказаної справи, про яку ним повинно бути отримано інформацію від водія.

Суд зазначає, що Порядок №1567 не містить конкретних вимог щодо строку повідомлення позивача про початок розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Суд бере до уваги, що Порядок № 1567 чітко окреслює характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників діяти сумлінно. Це виявляється в добросовісному ставленні до наявних прав і їх реалізації таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання обов`язків, установлених законом.

Суд зазначає, що повідомлення доставлено своєчасно, проте позивачем не було вчинено всіх можливих дій на отримання вказаної кореспонденції до 30.11.2021 р. Суд визнає, що в даному випадку позивач мав вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості для своєчасного отримання кореспонденції. Крім того, лише на позивача покладено обов`язок отримання цієї кореспонденції, а тому твердження позивача, що відповідач є відповідальною особою щодо вручення поштового відправлення до моменту вручення такого відправлення позивачу) є помилковим тлумаченням норми закону.

Отже, свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача, щодо вірності якої позивач не заперечує, та, в подальшому, посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про дату, час та місце розглядом справи і це є порушенням норм Порядку №1567, не може бути розцінено судом як порушення прав позивача.

Тому суд вважає, що наведені у позові доводи та аргументи щодо несвоєчасного повідомлення відповідачем позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не можуть бути підставами для скасування постанови, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем Порядку № 1567 та Закону України «Про поштовий зв`язок».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2020 р. по справі № 820/4624/17.

Крім того, суд наголошує, що згідно змісту чинних правових позицій, сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.03.2018 у

справі №820/4810/17.

Таким чином, винесення оскаржуваних постанов відбулось в межах наданих відповідачу повноважень, за відсутності суб`єкта господарювання, а тому підстав для їх скасування судом не встановлено.

Щодо доводів позивача стосовно того, що оскаржувана постанова не містить посилання на суть порушення та конкретної норми закону, суд вказує, що форма та зміст постанови затверджена додатком 5 до Порядку № 1567, її зміст не передбачає внесення норм порушення, оскільки їй передує акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у якому зазнається посилання на порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З огляду на викладені обставини, суд приходить висновку, що позивачем порушено законодавство про автомобільний транспорт, а саме вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», отже, позивач підпадає під дію абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Зважаючи на зазначені вище обставини, відповідачем правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283940 від 30.11.2021 року за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 3.3 Інструкції №385 та відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у відношенні позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2021 № 283940.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 30.11.2021 № 283940 відмовити.

Повний текст рішення буде складено та підписано 03 лютого 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська