Справа № 640/7079/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7079/21 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідок №532 від 21.05.2020 та №12 від 21.01.2021 Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наведений у поданих позивачем довідках розмір суддівської винагороди не відповідав положенням ч.3 ст.133 Закону №2453, а тому в перерахунку його довічного грошового утримання було відмовлено. Також апелянт посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що відмови ГУ ПФ України в м.Києві в перерахунку щомісячного довічного утримання є безпідставними, незаконними та такими, що порушують його права, оскільки, з прийняттям рішення Конституційного суду України від 18 лютого 2020 № 2-р/2020, збільшився розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є суддею у відставці (а.с.4), перебуває на обліку в ГУ ПФ України в м.Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

За наслідок звернення позивача до ГУ ПФ України у м.Києві із заявами про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок ТУ ДСА України в місті Києві від 21.05.2020 №532 та від 20.01.2021 №12 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, листами від 08.06.2020 №2600-0307-8/74082, від 08.02.2021 №2600-0309-8/19185 відповідач повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок від 21.05.2020 №532 та від 20.01.2021 №12, оскільки в них зазначено розмір посадового окладу, що не відповідає положенню ч.3 ст.133 Закону №2453 (а.с.5-10).

Вважаючи відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402-VIII з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п.8 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Частиною 7 наведеної статті передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Відповідно до ч.3, 4 ст.142 наведеного Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Питання щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного утримання суддів у відставці було предметом розгляду Верховним Судом у зразковій справі №620/1116/20 (провадження №Пз/9901/5/20) за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФ України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами якого постановлено рішення від 16.06.2020, в якому викладено правовий висновок, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII. При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої ТУ ДСА про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 19.02.2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №№1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

У вказаному рішенні зазначено, що воно є зразковим для справ, у яких: позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання; відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Суд зауважує, що дана справа є типовою справою до вищевказаної зразкової адміністративної справи №620/1116/20, рішення у якій набрало законної сили 07.08.2020, а тому, в силу ч.3 ст.291 КАС України, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови ГУ ПФ України в м.Києві в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки та наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок, починаючи з 19.02.2020.

Відмовляючи позивачу в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач стверджував, що в силу вимог ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 з 01.01.2020 посадовий оклад судді місцевого суду складає 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (31530,00 грн), в той час, як у поданій позивачем довідці №532 від 21.05.2020 посадовий оклад визначено на рівні 63060,00 грн (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

Суд звертає увагу, що пунктом 23 р.ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року №193-IX, який набрав чинності 7 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було установлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, у поданий позивачем до ГУ ПФ України в м.Києві довідках про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було вірно зазначено розмір посадового окладу у відповідності до положень чинного законодавства, в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 1 січня календарного року.

Таким чином, при встановленні розміру окладу судді місцевого суду відповідач безпідставно застосовував норми ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453, замість положень п.24 р.ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VII, а тому наведені ним підстави для відмови в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на порушення позивачем строку звернення до суду, оскільки за перерахунком пенсії на підставі довідки від 21.01.2020 №69 позивач звернувся до ГУ ПФ у м.Києві 21.01.2020, за результатами розгляду якої позивача повідомлено про відсутність підстав для відповідного перерахунку листом від 28.04.2020 №2600-0307-8/516698.

Разом з тим, предметом розгляду даної справи є відмова ГУ ПФ у м.Києві провести позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі інших довідок, а саме №532 від 21.05.2020 та №12 від 21.01.2021, внаслідок чого обґрунтування відповідача щодо початку перебігу строку на звернення до суду з даним позовом відхиляються судом.

Також відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження дати отримання позивачем листів від 08.06.2020 №2600-0307-8/74082, від 08.02.2021 №2600-0309-8/19185 (рекомендованого повідомлення про вручення, розписки про отримання нарочно тощо), а тому твердження апелянта про порушення позивачем строку звернення до суду не підтвердженні належними та допустимими доказами, внаслідок чого відхиляються судом.

Колегія суддів вважає, що обмеження права судді у відставці на отримання належного йому щомісячного довічного грошового утримання певними строками є неприпустимим та порушує принцип гарантованої незалежності суддів, складовою частиною якого воно є, відтак перерахунок такого утримання має проводитися з наступного дня після ухвалення рішення Конституційним Судом України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 без обмеження її виплати жодними строками.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 02 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма