Справа № 140/7390/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року ЛуцькСправа № 140/7390/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу від 27.10.2022 № 3-дс Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення зауваження ОСОБА_1 .

Оскаржуваним наказом на підставі Закону України Про державну службу до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за порушення правил внутрішнього службового розпорядку, зокрема, за результатами тематичної перевірки встановлено її відсутність на робочому місці в період з 11 год. 48 хв. по 12.00 год та з 12 год.45 хв. по 13 год. 00 хв. 04.10.2022 без відома безпосереднього керівника, що є порушенням п. 9 розділу III Правил внутрішнього службового розпорядку, затверджених конференцією державних службовців ГУ ДПС у Волинській області 01.02.2021 (далі Правила).

Позивач не погоджується із вказаним наказом та зазначає, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки у вказаний день вона адміністративну будівлю не залишала.

Крім того, звертає увагу на порушення відповідачем Закону України «Про захист персональних даних» в частині здійснення відеозйомки особи без її згоди та недотриманням процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності, визначеної Законом України «Про державну службу». З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.11.2022 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 КАС України ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.02.2023 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Вказує на те, що під час проведеної перевірки було доведено факт залишення позивачем робочого місця 04.10.2022 без відома безпосереднього керівника та без відповідного запису в журналі реєстру місцевих відряджень. Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку повністю доведена зібраними під час перевірки доказами. Вважає, що при застосуванні дисциплінарного стягнення ними повністю дотримано вимоги Закону України «Про державну службу». Також звертає увагу, що ними не було допущено порушень Закону України «Про захист персональних даних», оскільки позивач дала згоду на обробку своїх персональних даних. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача ще раз підтримала доводи позову.

У заперечені на відповідь на відзив ГУ ДПС у Волинській області звернуло увагу на дотримані ними вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного наказу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Волинській області (а.с.38).

07.10.2022 в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області винесено наказ № 462 «Про проведення перевірки» у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 04.10.2022 п.9 Правил внутрішнього службового розпорядку.

Пунктами 1-3 даного наказу визначено провести перевірку з даного питання для чого створити відповідну комісію. Також визначено строк проведення перевірки з 10.10.2022 по 19.10.2022 (а.с.43).

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 19.10.2022 №182/03-20-14-13 (а.с.12-15).

Зокрема, за наслідками проведеної перевірки комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 04.10.2022 залишила робоче місце з 11 год. 48 хв. по 12.00 год та з 12 год.45 хв. по 13 год. 00 хв без відома безпосереднього керівника та без відповідного запису в журналі реєстру місцевих відряджень, що є порушенням п.9 Правил. Констатовано, що вказане відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» є дисциплінарним проступком. У відповідності до ч. 2 ст. 66 цього Закону за порушення Правил передбачено застосування до держаного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження.

Наказом в.о. начальника ГУ ДПС у Волинській області від 27.10.2022 №3-дс Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення зауваження ОСОБА_1 » позивачу на підставі статей 65, 66 Закону України Про державну службу за порушення п.6 ч.2 ст. 65 даного Закону застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження (а.с.20-21).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Преамбулою Закону України Про державну службу (далі - Закон № 889-VIII) визначено, що цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини 1 статті 3 даного Закону визначено, що він регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Як встановлено частиною 2 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 78 Закону № 889-VIII передбачено, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду.

Аналізуючи зібрані по справі докази та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено порушення позивачем службової дисципліни Правил внутрішнього службового розпорядку, а спірний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.

Пунктом 10 частини 1 статті 2 Закону№ 889-VIII передбачено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з частинами 1-3 статті 47 даного Закону правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - Правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються: 1) початок та кінець робочого часу державного службовця; 2) перерви, що надаються для відпочинку та прийняття їжі; 3) умови і порядок перебування державного службовця в державному органі у вихідні, святкові та неробочі дні, а також після закінчення робочого часу; 4) порядок доведення до відома державного службовця нормативно-правових актів, наказів (розпоряджень) та доручень із службових питань; 5) загальні інструкції з охорони праці та протипожежної безпеки; 6) загальні правила етичної поведінки в державному органі; 7) порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі; 8) порядок прийняття та передачі діловодства (справ) і майна державним службовцем; 9) інші положення, що не суперечать цьому Закону та іншим актам законодавства.

Правила внутрішнього службового розпорядку затверджуються загальними зборами (конференцією) державних службовців державного органу за поданням керівника державної служби і виборного органу первинної профспілкової організації (за наявності) на основі типових правил.

Правила внутрішнього службового розпорядку доводяться до відома всіх державних службовців під підпис.

Відповідно до пункту 9 розділу III Правил внутрішнього службового розпорядку вихід державного службовця за межі адміністративної будівлі ГУ ДПС у Волинській області у робочий час зі службових питань відбувається з відома керівника. В підрозділах ГУ ДПС в області ведуться журнал реєстрації місцевих відряджень.

Частинами 1, 2 статті 64 даного Закону визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 65 Закону, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 6 частини 2 даної статті визначено, що дисциплінарними проступками є: недотримання правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до частини 2 статті 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може обмежитися зауваженням.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення

Зміст Правил було доведено під розписку до кожного працівника управління, в тому числі і позивача (а.с.42).

Суд зазначає, що саме за порушення вимог пункту 9 розділу III Правил внутрішнього службового розпорядку позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

У ГУ ДПС у Волинській області встановлено п`ятиденний робочий тиждень тривалістю роботи по днях: понеділок-четвер з 8 год.15 хв, п`ятниця -7 год. Початок робочого дня о 08 год.00 хв, перерва на обід з 12 год.00 хв до 12 год 45 хв., закінчення робочого дня о 17 год. 00 хв, у п`ятницю о 15 год. 45 хв.

ОСОБА_1 була відсутньою на робочому місці в період з 11 год. 48 хв. по 12.00 год та з 12 год.45 хв. по 13 год. 00 хв. 04.10.2022 без відома безпосереднього керівника та без запису в журналі місцевих відряджень.

Зазначені обставини були підтверджені в ході проведення перевірки працівниками управління ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.47-49).

Крім того, факт виходу позивача за межі адміністративної будівлі було зафіксовано камерами спостереження Partizan COD-VF3CH (ver. Full 3.4) (центральний вхід) о 11 год. 48 хв. та Hikvivision DS-2CD2421CO-IW s/n D98246454 (вхід в ЦОП Луцької ДПІ) вхід у приміщення о 13 год.11 хв. (а.с.59).

Враховуючи зазначене, суд погоджується із відповідачем про те, що в даному випадку позивачем було порушено пункт 9 Правил, що є порушенням службової дисципліни.

Порушенням службової дисципліни, в тому числі, Правил внутрішнього службвого розпорядку згідно з Законом № 889-VIII є підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Суд вважає, що матеріалами перевірки доведено порушення службової дисципліни ОСОБА_1 04.10.2022, а саме, пункту 9 Правил та наявності в її діях складу дисциплінарного проступку.

Зібрані в ході проведеної по даному факту перевірки докази та, зокрема, складений за її результатами акт тематичної перевірки містить всі необхідні реквізити та опис кваліфікації дій позивача та висновок про наявність складу дисциплінарного проступку та його юридичну кваліфікацію.

Відтак, враховуючи вимоги Закону, Правил та наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для притягнення останьої до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 27.10.2022 № 3-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення зауваження ОСОБА_1 » винесено у відповідності до норм статей 2, 3, 5, 47, 64, 65, 66 ,74 Закону України «Про державну службу», Правил та є правомірним.

Вид дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, відповідає характеру вчиненого ним проступку та статтям 64, 66 Закону.

З приводу тверджень позивача про те, що вона 04.10.2022 приміщення адміністративної будівлі не покидала, суд до уваги не приймає, оскільки вихід позивача за межі будівлі у вказані години є зафіксованим камерами спостереження та підтверджені іншими доказами, а саме - письмовими поясненнями працівників управління.

При цьому, жодного доказу на підтвердження своїх тверджень позивач суду не надала.

Що стосується посилань позивача на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист персональних даних», статті 307 ЦК України в частині здійснення відеозйомки працівника без його згоди, то суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) визначено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Згідно з абз. 4 статті 2 цього Закону згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки;

Абзацом 8 статті 2 Закону № 2297-VI визначено, що обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Частиною 2 статті 5 даного Закону передбачено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки.

Частиною 3 даної статті п визначено, що склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки.

Згідно з частинами 5, 6 статті 6 даного Закону обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону № 2297-VI передбачено, що підставами для обробки персональних даних є: 1) згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних.

Аналіз вищевказаних норм Закону № 2297-VI свідчить про те, що підставою для обробки персональних даних є згода суб`єкта на її обробку, така обробка повинна здійснюватися відкрито та прозоро. Також вказані норми містять визначення, що означає згода на обробку персональних даних.

Як вбачається із долучених до справи доказів, позивач погодилася на обробку своїх персональних даних, що дають можливість ідентифікувати її особу, про що свідчить відповідне повідомлення від 02.10.2019 (а.с. 40). При цьому така обробка даних не виключала здійснення відеофіксації входу і виходу з місця роботи.

ОСОБА_1 , як працівнику управління було достеменно відомо (а.с.58 зворот) про дію правил пропускного режиму в адміністративну будівлю відповідача, які затверджено наказом від 28.10.2021 №3100 (а.с.53-57).

Вказані правила пропускного режиму передбачають, що будівля ГУ ДПС у Волинській області є приміщенням зі спеціальним режимом доступу та перебування. Також ними передбачено функціонування систем відеоспостереження та технічних систем контролю доступу.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що здійснення відеофіксації входу та виходу працівників зі службового приміщення при здійсненні ними своїх повноважень за умови надання згоди на обробку своїх персональних даних та здійснення такої обробки відкрито та прозоро, що має місце в даному випадку, не суперечить вимогам Закону № 2297-VI та є правомірною.

Крім того, суд звертає увагу на те, що норми статті 5 вказаного Закону чітко визначають, що не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

У даному випадку, спірні правовідносини виникли з приводу відсутності працівника на робочому місці під час здійснення своїх посадових обов`язків.

Суд констатує, що позивач із відповідачем перебуває у трудових відносинах, а відтак норми статті 307 ЦК України до даних спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності відповідно до Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою КМ України № 1039 від 04.12.2019 ( далі Порядок № 1039), то суд їх до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Як вже вказувалось вище до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Пунктом 2 частини 2 статті 68 даного Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Частинами 1-2 статті 69 даного Закону передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, а також їх заступників, утворює суб`єкт призначення.

Дисциплінарну комісію стосовно інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Відповідно до частини 1 статті 71 цього закону Порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії;2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Пунктом 1 Порядку №1039 передбачено, що він визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що дисциплінарні комісії утворюються та діють, а відповідно їх подання за наслідками дисциплінарного провадження є підставою для накладення на особу стягнення визначеного підпунктами 2-4 частини 1 статті 66 Закону № 889-VIII.

При цьому, ні Закон, ні Порядок не вимагають подання комісії при застосуванні суб`єктом призначення дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження. Відтак створення дисциплінарної комісії при застосуванні такого стягнення нормами законодавства не передбачено.

В контексті спірних правовідносин суд зауважує, що в процесі здійснення перевірки фактів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, останній було забезпечено право на дачу пояснень, ознайомлення з актом перевірки (подано відповідні зауваження).

Суд звертає увагу на те, що процедура накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження ні Законом, ні Порядком не визначена.

Те, що відповідачем за наслідками проведеної перевірки складено акт тематичної перевірки за умови дотримання прав особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності під час її проведення ніяким чином не впливає на притягнення останньої до відповідальності за наявності для цього підстав. При цьому при винесенні наказу про притягненні особи до дисциплінарної відповідальності мають значення факти та обставини в ньому зафіксовані, які повинні бути оцінені суб`єктом призначення.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність прийняття наказу від 27.10.2022 № 3-дс Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення зауваження ОСОБА_1 , при цьому, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк