Справа № 380/16788/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 16 листопада 2022 начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшого лейтенанта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову в перетинанні державного кордону України ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що під час перетинання державного кордону України 16.11.2022 року у міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині», відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у перетинанні державного кордону з виїзду з України. При цьому, відповідачем не було зазначено в рішенні від 16.11.2022 конкретних документів, які повинні бути подані позивачем для виїзду за кордон. Позивачем 16.11.2022 було надано відповідачеві усі необхідні документи для виїзду з України у зв`язку із навчанням у Республіці Польща, зокрема, довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.11.2022 № 2/476, у якій зазначено про відстрочку від призову на військову службу згідно абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач не погоджується з рішенням про відмову у перетині державного кордону, вважає, що має право на перетин державного кордону під час воєнного стану, оскільки відповідно до статті ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він є особою, яка не підлягає мобілізації на весь період навчання.

Ухвалою суду від 28.11.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України, що посвідчується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , виданим 01.11.2022, орган, що видав: 5928.

Згідно повідомлення про зарахування від 09.09.2022 року, виданого Академією фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща), ОСОБА_1 зареєстрований на навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на осінній семестр 2022/23 навчального року. Тривалість курсу складає 3,5 роки (7 семестрів), форма навчання денна, реєстраційний внесок та оплату за навчання за 1-й семестр отримано.

Відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці № НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи, позивач як призовник перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 12.01.2021.

Згідно довідки про прийняття іноземця на навчання на денну форму навчання від 09.09.2022 року, виданої Академією фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща), ОСОБА_3 прийнятий на період з 17.10.2022 р. по 31.03.2026 р. на денну форму навчання першого циклу, за напрямом підготовки Інформатика, на платній основі.

Згідно змісту довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.11.2022 № 2/476, ОСОБА_1 відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку під час мобілізації, на особливий період. При цьому, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

16.11.2022 р. позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України.

Начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) старшим лейтенантом ОСОБА_4 прийнято рішення від 16.11.2022 р. про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується з рішенням про відмову у перетинанні державного кордону України та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII(в редакції станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом від 22.05.2022 № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2022 року позивач намагався перетнути кордон України, тобто під час дії правового режиму воєнного стану на території України.

Відповідно до ч. 1ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року №1710-VI (в редакції на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №1710-VI), іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону №1710-VI особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455(в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ(в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон№3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 №57 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до п.2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із статтею 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Як встановлено судом, позивач є студентом Академії фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща), денної (очної) форми навчання.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.11.2022 № 2/476, ОСОБА_1 відповідно до пункту 9 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має право на відстрочку від призову на строкову військову службу за призовом, та відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», має право на відстрочку під час мобілізації, на особливий період. Також в довідці вказано, що заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що позивач, у відповідності до статті 23 Закону №3543-XII, станом на 16.11.2022 року (під час спроби перетину державного кордону) не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військовому обліку в якому знаходиться позивач, не заперечував щодо виїзду останнього за кордон для продовження навчання за кордоном.

16.11.2022 в ході перевірки документів, поданих позивачем при перетині державного кордону України, встановлено відсутність документів, які б посвідчували приналежність позивача до категорії осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України.

Згідно матеріалів справи, позивач при спробі перетину державного кордону надав працівнику прикордонного загону, зокрема, наступні документи:

-паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 із студентською візою;

-довідку про прийняття іноземця на навчання на денну форму навчання в Академії фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща) від 09.09.2022;

- посвідчення про приписку до призовної дільниці № Г-04 від 27.10.2022;

-довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової перед вищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, як навчаються за денною або індивідуальними формами здобуття освіти від 10.11.2022 № 2/476, ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо наявності у позивача відстрочки від призову на строкову військову службу та відсутності заперечень щодо виїзду ОСОБА_1 з України у встановленому порядку;

-перекладені та нотаріально засвідчені документи про зарахування на денну форму навчання в Академії фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща).

Вказаний перелік поданих документів наведений у оскаржуваному рішенні.

Отже, позивач, пред`явив під час перетину державного кордону України документи, які підтверджують, що він є студентом Академії фінансів та бізнесу Вістула (Республіка Польща) денної форми навчання та підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу та згідно вищевказаних правових норм надавали право на перетин державного кордону України як здобувачу фахової вищої освіти, який навчається за кордоном та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 14 Закону №1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим та мотивованим.

Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретного переліку документів, які підлягали поданню позивачем для підтвердження підстави для виїзду за кордон та не зазначено зауважень до представлених документів.

Наведене свідчить про безпідставність висновку відповідача, про те, що при перетинанні державного кордону позивачем не було надано документів, які б посвідчували приналежність позивача до категорії осіб, які звільнені від мобілізації та підпадають під дію Правил перетинання державного кордону громадянами України.

Таким чином, рішення начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 16.11.2022 р про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, ОСОБА_1 , є немотивованим та необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо відшкодування судових витрат у вигляді оплати на правову допомогу, суд зазначає таке.

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача долучив копії договору №17/22/А-11 про надання правової допомоги від 17.11.2022, ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 28.11.2022, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.08.2021, акт прийому передачі наданих послуг від 20.11.2022 до договору №17/22/А-11 від 17.11.2021, копію квитанції №5А71-ХС71-44А3-1704 від 17.11.2022 на суму 5000,00 грн.

Враховуючи розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, предмет спору, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 3000,00 грн.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 14, 77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, від 16 листопада 2022 року ОСОБА_1 , прийняте начальником 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) старшим лейтенантом ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.