Справа № 280/1149/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/1149/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.) у справі №280/1149/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні ді,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову позивачу у встановленні статусу члена сім`ї загиблого, оформлене листом № С-1173 від 02 грудня 2021 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву і встановити позивачу статус члена сім`ї загиблого з оформленням посвідчення відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що її син приймав безпосередню участь в проведенні та забезпеченні АТО-ООС, мав статус учасника бойових дій та загинув від кульового поранення голови в смт. Донське, Волноваського району, Донецької області 15 лютого 2017 року. В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого та видачі посвідчення відповідного зразку. Проте, рішенням, оформленим у вигляді листа за № С-1173 від 02 грудня 2021 року, відповідач відмовив позивачці у встановленні статусу та оформленні посвідчення, мотивуючі відмову тим, що її син, ОСОБА_2 , загинув не у період безпосередньої участі в АТО. Таке рішення відповідача позивачка вважала протиправним, у зв`язку з чим звернулася з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Так, проаналізувавши положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд дійшов висновку про те, що поширення чинності цього Закону на членів сім`ї військовослужбовців вимагає двох умов: безпосереднього територіального знаходження особи в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення; загибелі в наслідок поранення одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичної операції у період її проведення.

Суд першої інстанції встановив, що на час загибелі син позивачки знаходився в районі проведення антитерористичної операції у період її проведення.

В той же час, враховуючи дати безпосередньої участі сина позивачки в АТО-ООС, які

визначені в Довідці, виданої військовою частиною, на час загибелі останній не приймав безпосередньої участі в антитерористичній операції.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка посилається на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність підстав встановлення позивачці статусу члена сім`ї загиблого. Такі підстави, як зазначає позивачка, передбачені п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і пов`язані саме із смертю військовозобов`язаного, внаслідок виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) під час захисту Батьківщини.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які на заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

У період з 31 травня 2015 року по 09 липня 2015 року, а також у період з 30 серпня 2015 по 22 жовтня 2016 ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25 лютого 2017 року № 150/254, копія якої міститься в матеріалах справи.

У довідці Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 25 лютого 2017 року № 150/254 також зазначено, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 22 жовтня 2016 року № 296 молодший сержант ОСОБА_2 , командир мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти прибув до пункту постійної дислокації смт. Донське Волноваського району Донецької області.

15 лютого 2017 року ОСОБА_2 загинув від кульового поранення голови з переломом кісток склепіння та основи черепу, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13 серпня 2012 року, свідоцтвом про смерть від16 лютого 2017 року Серії НОМЕР_3 , сповіщенням про смерть військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 16 лютого 2017 року, а також повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 лютого 2017 року № 339.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 16 лютого 2017 року № 47 ОСОБА_2 виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Вказаним наказом матері ОСОБА_2 встановлено виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 515% від посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, надбавку за вислугу років за лютий 2017 року, винагороду за участь у антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в ОТУ «Маріуполь», додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення за лютий 2017 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв від 13 серпня 2018 року № 2220 поранення та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані із проходженням військової служби.

19 травня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці, матері ОСОБА_2 , видано безстрокове посвідчення Серії НОМЕР_4 , при пред`явленні якого позивачка має пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісті під час проходження військової служби.

В листопаді 2021 року позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого та видачі посвідчення відповідного зразку.

Проте, листом від 02 грудня 2021 року № С-1173-п позивачці відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви з огляду на те, що з урахуванням положень абз. 8 п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказаний закон поширюється на сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. Аналогічні положення містить абз. 5 п. 2 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740. З огляду на те, що дата смерті ОСОБА_2 наступила не в період його безпосередньої участі антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності і суверенітету та територіальної цілісності України, позивачці відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого та видачі посвідчення відповідного зразку.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, на час звернення позивачки із заявою про встановлення статусу) чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з абзацом 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затверджено постановою КМУ від 23 вересня 2015 року №740.

Згідно з абз.5 п.2 Порядку статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається:

сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З урахуванням наведених положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку №740, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що поширення чинності цього Закону на членів сім`ї військовослужбовців вимагає двох умов: безпосереднього територіального знаходження особи в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення; загибелі в наслідок поранення одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до п.4 Порядку №740 підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, для осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку:

свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи;

документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, і загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування.

Пунктами 5, 6 Порядку №740 передбачено, що для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.

У спірному випадку відповідачем відмовлено у встановленні позивачці статусу члена сім`ї загиблого з огляду на те, що надані документи не підтверджували того, що смерть ОСОБА_2 наступила в період його безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що в довідці від 25.02.2017 №150/254, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , зазначено, що ОСОБА_2 безпосередню брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності і суверенітету та територіальної цілісності України у період з 31 травня 2015 року по 09 липня 2015 року, з 30 серпня 2015 року по 22 жовтня 2016 року.

Таким чином, оскільки смерть сина позивачки наступила 15.02.2017, а довідка від 25.02.2017 №150/254 не підтверджувала того, що у вказаний час ОСОБА_2 безпосередню брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності і суверенітету та територіальної цілісності України, суд першої інстанції обгрунтовано погодився з позицією відповідача щодо відсутності підстав для встановлення позивачці статусу члена сім`ї загиблого, оскільки останньою не було доведено (надано доказів) того, що загибель її сина мала місце внаслідок поранення одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичної операції у період її проведення, як однієї з умов для надання статусу члена сім`ї загиблого, яка передбачена абзацом 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, фактично не заперечуються і позивачкою. Натомість, в апеляційній скарзі позивачка посилається на те, що вона має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого з підстав, передбачених абз.1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З приводу таких аргументів позивачки слід зазначити те, що спеціальною нормою права, якою унормовано підстави для надання статусу сім`ї загиблих військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, є абзац 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У свою чергу, абз.1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено особи, на яких поширюється чинність цього Закону, а саме: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Тобто, вказана норма права не стосується військовослужбовців, які загинули захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України під час проведення АТО-ООС, а стосується осіб, які захищали Батьківщину, виконували інші обов`язки військової служби (службові обов`язки) і до таких осіб віднесено осіб, які приймали участь у військових діях в період громадянської та Другої світової воєн, під час інших бойових операцій по захисту Батьківщини,у том числі, на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, з огляду на положення Закону можливо дійти висновку про те, що законодавець розмежовує «Батьківщина» та «Україна», оскільки виконання обов`язків військової служби могло стосуватися не лише захисту держави Україна, а і іншої держави (СРСР), яка у свій період часу була Батьківщиною для військовослужбовців.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання позивачки на положення абз.1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, суд враховує і те, що оскаржуючи рішення органу соціального захисту населення та прохаючи зобов`язати останнього встановити статус сім`ї загиблого, позивачка не враховує того, що у відповідності до Порядку №740 до повноважень органів соціального захисту населення не віднесено питання встановлення статусу члена сім`ї загиблого з підстав, передбачених абз.1 п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи позивачки, з якими вона пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі №280/1149/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 02.02.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк