Справа № 240/1117/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

03 лютого 2023 року м. Житомир справа № 240/1117/23

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 .

Відповідно до ухвали суду від 16.01.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку. В обґрунтування заяви, зокрема, вказав, що згідно з нормами статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. У даній справі спірними є питання виплати при звільненні належних сум індексації грошового забезпечення, а саме її розміру. Отже, до таких правовідносин в рамках статті 233 Кодексу законів про працю України може бути застосований тримісячний строк звернення до суду. Обчислюється ж такий строк з моменту одержання письмового повідомлення про розмір нарахованих сум. Представник позивача стверджує, що про розмір спірних сум позивач дізнався з відповіді Військової частини НОМЕР_1 , отриманої у листопаді 2022 року. Представник позивача вважає такі обставини поважними причинами пропуску строку, а тому просить його поновити і відкрити провадження у справі.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду та відсутність підстав для його поновлення, зважаючи на таке.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Позивач вказує, що дізнався про порушення своїх прав з відповіді відповідача, отриманої у листопаді 2022 року.

Одночасно позивач наполягає на тому, що строк звернення з позовом до адміністративного суду не пропущений ним та вказує на те, що 19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352. Змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч. 1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч. 2).

Позивач зазначає, що тримісячний строк з моменту отримання відповіді ним був дотриманий.

Оцінюючи ці аргументи позивача, судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено будь-якими строками, а наведена редакція Кодексу законів про працю встановлювала найбільш сприятливе правове регулювання для позивачів, що обумовлювало її застосування до цієї категорії спорів, ініційованих до 19.07.2022 року.

Внесенням змін до Кодексу законів про працю України законодавець, виклавши у новій редакції ч. 1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

У свою чергу, пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Оскільки предметна юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення трудових спорів, правові підстави для застосування строків, встановлених законодавцем саме для трудових спорів, відсутні.

Тим більше, що характер нових строків, встановлених для звернення за вирішенням трудового спору, певним чином унормовує це питання, усунувши дисбаланс, який існував у попередній редакції статті 233 КЗпП України, між строками звернення за вирішенням трудового спору та спору, пов`язаного з проходженням публічної служби.

Отже, з урахуванням особливостей проходження служби, яка є публічною, що потребує швидкого вирішення спірних ситуацій, одним з аспектів якого є скорочений строк для ініціювання судового процесу, законодавець для вирішення спорів, які віднесені до адміністративної юрисдикції, встановив спеціальні строки

Так, частина 5 статті 122 КАС України передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Підсумовуючи викладене, твердження позивача про наявність підстав застосовувати приписи КЗпП України і не враховувати положення КАС України стосовно спору, за вирішенням якого позивач звернувся 06.01.2023, звільнившись зі служби у 2018 році, суд вважає юридично неспроможними.

Як свідчить зміст позовної заяви, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 та за період з 01.03.2018 по 25.06.2018.

Водночас до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 06.01.2023, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого чинним законодавством України, і після запровадження змін до Кодексу законів про працю України щодо встановлення строків для вирішення трудових спорів. Будь-яких підстав для штучного виокремлення з категорії спорів, пов`язаних з проходженням публічної служби, спорів щодо отримання заробітної плати та застосування будь-яких інших строків судом не встановлено.

Отже, оскільки спірні відносини пов`язані з проходженням з публічної служби, під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону.

Крім того, з інформації, зазначеної в КП "ДСС", вбачається, що у провадженні судді Житомирського окружного адміністративного суду Нагірняка М.Ф. знаходилась адміністративна справа № 240/5407/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі № 240/5407/18 позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 25.06.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 25.06.2018 року.

Таким чином, позивачем вже порушувалось питання виплати індексації грошового забезпечення, що безперечно забезпечувало йому можливість бути обізнаним щодо суми індексації та складових її нарахування.

Втім, звертаючись з клопотанням про поновлення строку та наполягаючи на тому, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо у листопаді 2022 року з відповіді Військової частини НОМЕР_1 , позивач не вказує про наявність судових проваджень з питань отримання суми індексації та замовчує, коли йому така індексація фактично була виплачена.

Оминає позивач і пояснення того, чому питання звернення з адвокатським запитом до відповідача було ініційовано ним саме у жовтні 2022 року. Таке довільне обрання періоду звернення до відповідача з приводу отримання інформації стосовно належних виплат вказує на створення передумов для штучного визначення дати для звернення з позовом до адміністративного суду.

Будь-яких логічних пояснень, чому після постановлення рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 у справі № 240/5407/18 та фактичного отримання індексації, позивач не з`ясовував складові її нарахування, позивач не навів, а суд не зобов`язаний встановлювати ці обставини за позивача та відшуковувати аргументи на його користь.

Суд зауважує, що отримання ОСОБА_1 відповіді Військової частини НОМЕР_1 на його заяву не змінює моменту, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення, своєчасність/несвоєчасність його нарахування, тощо, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Позивач не навів жодних аргументів та не надав доказів у їх підтвердження, що він був позбавлений можливості до звернення з адвокатським запитом отримати інформацію про складові нарахування індексації і у розумний строк ним вчинялись відповідні дії для з`ясування цих обставин, а відповідач чинив перешкоди у наданні такого розрахунку.

Твердження позивача про те, що він не отримав відповідного розрахунку не тотожні твердженню, що він не міг його отримати і йому були створені перешкоди у цьому, не надавши доказів в підтвердження таких обставин.

Натомість, позивачем вибірково наводяться прийнятні для нього аргументи для позитивного вирішення питання поновлення строку звернення з позовом до суду, які взагалі не відображають дійсну хронологію питання отримання ним індексації грошового забезпечення, перекладаючи на цьому етапі на суд з`ясування обставин, не повідомлених позивачем.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави, зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, не є поважними та не можуть бути визнані підставою для поновлення такого строку.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За обставин, які склались у даній справі, судом не встановлено підстав для висновку про добросовісність дій позивача в питанні дотримання строку звернення з позовом до суду.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху в частині зазначення поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.М. Майстренко