Справа № 280/2914/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2023 року м. Дніпросправа № 280/2914/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Богатинський Б.В.) у справі № 280/2914/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач або скаржник), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачці додаткові доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачці матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №766.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення за січень-червень 2021 та за серпень-грудень 2021 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

- зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити позивачці додаткові доплати до грошового забезпечення за січень-червень 2021 року та за серпень-грудень 2021 року у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що суд встановив обґрунтованість доводів позивачки та наявність законних підстав для визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної щодо не нарахування та невиплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення у періоді з 01.12.2020 по 01.01.2022 (за виключенням грудня 2020 року та липня 2021, в яких була така доплата) у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що доплата до грошового забезпечення у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 є дискреційним повноваженням керівника органу, закладу, установи Національної поліції. Скаржник вказує, що ця доплата виплачується лише поліцейським, які внаслідок безпосереднього виконання обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. Вважає, що оскільки позивачка не надала доказів виконання нею обов`язків щодо забезпечення життєдіяльності населення та безпосереднього контакту з населенням у спірний період, відсутність нарахування та виплати позивачці доплати є правомірним.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористалась, відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подала.

В частині, якою було відмовлено у задоволенні решти позовних вимог, рішення суду сторонами не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що позивачка проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області на посаді командира взводу №1 роти №1 батальйону №1.

15.02.2022 представник позивачки звернувся до Управління патрульної поліції в Запорізькій області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про розмір грошового забезпечення з відображенням всіх надбавок, премій та інших складових.

На адвокатський запит Департаментом патрульної поліції надані відомості про грошове забезпечення, відповідно до яких позивачу здійснено додаткову доплату на період дії карантину у грудні 2020 року на суму 28221,76 грн., у липні 2021 року на суму 11721,52 грн.

Суд встановив, що за період з січня 2021 по червень 2021 (включно) та з серпня 2021 по січень 2022 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова №375) позивачці не нараховувалась доплата за службу в особливих умовах на період карантину.

Неправомірність, на думку позивачки, такої бездіяльності відповідача є предметом судового спору.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивоване тим, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Судом першої інстанції досліджено, що позивачці вказана доплата встановлювалась у грудні 2020 та липні 2021. Водночас, суд першої інстанції встановив відсутність належних доказів того, що умови служби позивачки за період з 01.12.2020 по 01.01.2022 відрізнялись між собою. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, за виключенням грудня 2020 року та липня 2021, коли доплата відповідачем була здійснена.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375) на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами п. п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» (далі Наказ №431), яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Суд першої інстанції дійшов, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Апеляційним судом встановлено, що у спірний період позивачка проходила службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області на посаді командира взводу №1 роти №1 батальйону №1.

Зі змісту посадової інструкції позивачки вбачається, що основними завданнями діяльності командира взводу є:

- сприяння, в межах компетенції та повноважень, забезпеченню реалізації задач патрульної поліції в межах завдань Національної поліції України;

- здійснення заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації роботи взводу, забезпечення якісного і ефективного виконання покладених на взвод завдань і функцій;

Крім того, командир взводу зокрема:

- отримує та виконує завдання (виклики) по лінії 102 від відділу чергової служби та чергової служби Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- забезпечує особисто та/або силами особового складу припинення виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів;

- організовує та контролює виконання екіпажами патрульної поліції завдань визначених керівництвом планових заходів;

- збирає, аналізує та доводить до відома підпорядкованому, особовому складу оперативну інформацію на території району патрулювання;

- координує патрулювання, в рамках затвердженої схеми зони оперативного реагування секторів та маршрутів патрулювання, з урахуванням та належним доведенням до відома особового складу оперативної інформації;

- контролює оперативність реагування на виклики та виконання завдань особовим складом взводу;

- особисто допомагає особовому складу виконувати завдання щодо резонансних інцидентів: тяжкі та особливо тяжкі злочини; масштабні ДТП; інциденти з дипломатичними агентами іноземних держав, високопосадовцями, публічними особами; випадки пропозиції особовому складу неправомірної вигоди (хабаря); незаконне використання спеціальних сигналів; правопорушення, вчинені поліцейськими та/або працівниками інших силових відомств; ДТП з поліцейськими, тощо;

- особисто невідкладно прибуває на місце події у разі надходження через 102 виклику про неправомірні дії особового складу взводу, оцінює конфліктну ситуацію та вживає відповідних заходів;

- виконує інші функції та повноваження за дорученням командира роти, командира батальйону та його заступника.

Відтак, колегія суддів вважає, що позивачка у спірний період належала до категорії поліцейських, які внаслідок виконання своїх обов`язків приймає участь у забезпеченні життєдіяльність населення, у зв`язку з чим може мати з населенням безпосередній контакт, однак, виконання позивачкою цілої низки її службових обов`язків можливе й без безпосереднього контакту з населенням, як-то виконання контрольних, аналітичних, координаційних та організаційних функцій з числа тих, що наведені вище.

Разом з тим, Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Персональний перелік працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, визначається керівником (керівником державної служби) відповідної установи, організації, органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування (пункт 3 Постанови № 342).

Абзацом 2 п. 4 постанови КМУ № 375 від 29.04.2020 року встановлено, що персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Крім того, виходячи зі змісту п. 1 постанови КМУ № 375 від 29.04.2020 року, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Отже, така доплата має здійснюватися на підставі рішення (наказу) керівника відповідного підприємства, установи, організації, який видається з урахуванням фактичного часу, відпрацьованого особою у надзвичайних умовах, які дають право на отримання відповідної доплати. Лише самого факту перебування на посаді, яка передбачає спілкування з людьми, не достатньо для отримання такої доплати.

Матеріали справи свідчать про те, що в силу особливої специфіки роботи позивачки, яка виконувалась нею, у липні, серпні, грудні 2020 року (а.с. 49) та в липні 2021 року (а.с.50), тобто в період, за який нараховано та виплачено позивачці додаткову доплату за службу в особливих умовах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирішальним для визначення права позивачки на отримання відповідної доплати є не те, що в деякі місяці 2020 та 2021 року така доплата була здійснена, а те, чи залучалася позивачка протягом спірного періоду до виконання таких обов`язків, що дають право на отримання доплати. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачкою такі обов`язки виконувалися та що нею оскаржувались рішення керівника щодо невключення позивачки до переліку осіб, яким здійснюється доплата.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачці додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 01.12.2020 по 01.01.2022 у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 суперечить обставинам справи та наведеним вище нормам права.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 280/2914/22 скасувати.

ОСОБА_1 в позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко