Справа № 380/11584/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30 січня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Гасяка Я.В.,

представників відповідача Пецух Н.А., Боровець А.І.,

представника Львівської міської ради Піскун А.Й.,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом Львівської обласної ради до Міністерства юстиції України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування наказу, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівської обласної ради , місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. В. Винниченка, 18 (далі позивач) до Міністерства юстиції України , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13 (далі відповідач; Мін`юст), в якій позивач просив визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25.07.2022 №1645/7.

Ухвалою від 12.09.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Одночасно до участі у справі суддя залучила третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центральну Колегію Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.Архітектора Городецького, 13 (далі третя особа).

Ухвалою від 29.09.2022 суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 30.09.2022 суд задовольнив клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 06.10.2022, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівську міську раду.

Ухвалою від 27.01.2023 суд повернув без розгляду клопотання представника позивача про врегулювання спору за участю судді.

11.01.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Таке клопотання обґрунтоване тим, що правовідносини, що склалися між Львівською обласною радою та Львівською міською радою є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному судочинстві. Такі правовідносини пов`язані з необхідністю вирішення питання щодо порушення прав позивача тими діями, на які він посилається у скарзі, а саме чи порушене право скаржника реєстраційними діями, спрямованими на державну реєстрацію припинення права власності позивача на спірне майно та подальшу реєстрацію такого права за Львівською міською радою, тобто права цивільного. Таким чином, заявлені позовні вимоги спрямовані на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача, а тому не підлягають розгляду адміністративним судом.

25.01.2023 представник третьої особи подав до суду пояснення щодо клопотання про закриття провадження у справі, в яких вказав, що виникнення спірних правовідносин у цій справі зумовлено незгодою позивача з наказом відповідача, що обґрунтовано намаганням спростувати висновок відповідача про те, що рішення від 30.07.2021, яким скасовано запис про право власності Львівської обласної ради щодо медичного об`єднання «Фтизіопульмонологія», є законним.

26.01.2023 представник позивача подав до суду заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що саме правова невизначеність відповідача щодо законності дій державних реєстраторів Львівської міської ради, порушення ними вимог законодавства та як наслідок підтвердження законності цих дій відповідачем стали підставою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів Львівської обласної ради, які були порушені Міністерством юстиції України під час розгляду її скарги.

У підготовчому засіданні представники відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримали та просили суд його задовольнити.

У підготовчому засіданні представник позивача проти клопотання про закриття провадження у справі заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

У підготовчому засідання представник третьої особи - Львівської міської ради підтримала клопотання про закриття провадження у справі, просила суд закрити провадження у справі.

Третя особа - Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції не забезпечила повторно явки уповноваженого представника в підготовче засідання.

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов таких висновків.

У пункті 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання юрисдикційності позову Львівської обласної ради, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом наведених приписів участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового.

Разом з тим, Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 зазначеного Кодексу).

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з`ясувати, у зв`язку з чим такий виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив, що рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Стихар Марти Ігорівни від 30.07.2021 №59583543 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано запис про право власності Львівської обласної ради №23777124 на медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія», за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, буд. 274.

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Суровець Марти Василівни від 04.11.2021 №61364245 здійснено державну реєстрацію за Львівською міською радою права власності на нерухоме майно медичне об`єднання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: м.Львів, вул.Замарстинівська, буд. 274.

Не погоджуючись за вказаними рішеннями, позивач подав до відповідача скаргу від 11.11.2021 та доповнення до неї від 23.12.2021. Така скарга мотивована тим, що рішення від 30.07.2021 №59583543 прийнято на підставі судових рішень, якими визнано недійсними рішення Львівської обласної ради в частині пункту 6, який передбачав оформлення права власності скаржника на Медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія». У подальшому на підставі такого рішення Львівській обласній раді видано свідоцтво про право власності на Медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія», яке стало підставою для реєстрації права власності за ним на таке медичне об`єднання. Таке свідоцтво не визнано недійсним у судовому порядку, тому, на думку скаржника, у державного реєстратора Стихар М. І. не було підстав для прийняття рішення від 30.07.2021 №59583543. Рішення від 04.11.2021 №61364245, на думку скаржника, підлягало скасуванню як похідне.

За результатами розгляду скарги позивача на рішення державних реєстраторів від 30.07.2021 №59583543, від 04.11.2021 №61364245 відповідач прийняв оскаржений наказ від 25.07.2022 №1645/7, яким у задоволенні скарги позивача відмовив. Такий наказ прийнятий на підставі висновку Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 14.07.2022, яким рекомендовано відмовити у задоволенні скарги Львівської обласної ради від 11.11.2021, оскільки рішення від 30.07.2021 №59583543, від 04.11.2021 №61364245 прийнято державними реєстраторами Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Львівської міської ради Стихар Мартою Ігорівною та ОСОБА_1 відповідно до законодавства.

Отже, позивач не погоджується з наказом відповідача, яким залишено без змін рішення державного реєстратора, згідно з яким позивача позбавлено права власності на майно Медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія», та наказом, яким таке майно зареєстровано за Львівською міською радою. Тобто оскарженим наказом відповідач вирішував питання правомірності скасування державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності Львівської обласної ради на Медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія» та правомірності проведення державним реєстратором державної реєстрації за Львівською міською радою права власності на це нерухоме майно.

В абзаці другому частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 вказаного Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 зазначеного Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до вказаного Закону.

Згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги.

З урахуванням наведених законодавчих положень можна виснувати, що задоволення скарги позивача на згадані рішення державних реєстраторів призвело б до позбавлення права власності Львівської міської ради на нерухоме майно (медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія») та поновлення права власності на це нерухоме майно за позивачем. Тобто рішення за результатами розгляду скарги позивача безпосередньо впливає на право власності позивача та третьої особи щодо спірного нерухомого майна.

Суд також вказує на те, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Як видно зі змісту позову, позивач наголошує на належності йому права власності на медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія» та заперечує право власності щодо цього об`єкта у Львівської міської ради.

Таким чином, цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача з Львівською міською радою щодо права на нерухоме майно (медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія»), яке підлягає державній реєстрації.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір про скасування наказу відповідача, яким залишено без змін рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності нерухомого майна за Львівською міською радою має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про скасування наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з Львівською міською радою, яка вказує на законність дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності цього нерухомого майна. Такий спір має приватноправовий характер.

Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача про те, що вирішення цього спору фактично зводиться до вирішення питання права власності на майно медичне об`єднання «Фтизіопульмонологія».

Суд підкреслює, що спір про цивільне право, оспорювання права власності на спірне нерухоме майно не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на нерухоме майно.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про неможливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд, керуючись пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом Львівської обласної ради до Міністерства юстиції України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування наказу.

На виконання положень частини першої статті 239 КАС України з урахуванням суб`єктного складу сторін спору суд роз`яснює, що спір підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Згідно з частиною другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У відповідності до положень частини другої статті 238 КАС України та пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2481,00 грн, сплачений згідно з платіжним дорученням від 30.08.2022 № 197.

Керуючись статтями 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Львівської обласної ради до Міністерства юстиції України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування наказу.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Повернути з Державного бюджету України на користь Львівської обласної ради (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. В. Винниченка, 18) судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі вісімдесят одна) грн 00 коп.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Повна ухвала суду складена 03 лютого 2023 року.

Суддя Мричко Н.І.