Справа № 640/33021/20
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 січня 2023 року

м. Київ

справа №640/33021/20

адміністративне провадження № К/990/2500/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі №640/33021/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, контролюючий орган посилається на те, що пропуск строків на апеляційне оскарження та на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору відбувся з обставин, що не залежали від його волі, проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України про: визнання протиправними та скасування рішень Комісії ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 23 червня 2020 року №1662453/39725947, №1662454/39725947, №1662455/39725947; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №65 від 19 червня 2019 року, №66 від 19 червня 2019 року, №68 від 21 червня 2019 року, датами їх фактичного направлення для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, контролюючий орган звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із недоданням до неї документу про сплату судового збору.

В подальшому, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року відповідачеві відмовлено в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, а подану ним апеляційну скаргу - повернуто.

27 жовтня 2022 року Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, повторно подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій порушено питання поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження та водночас про відстрочення сплати судового збору. Зокрема, дані клопотання були обґрунтовані тим, що повернення первісної апеляційної скарги відбулося з незалежної від скаржника причини (відсутність належного фінансування витрат установи на сплату судового збору) та, що на час повторного подання апеляційної скарги відповідач з наведеної вище причини не має можливості сплатити судовий збір.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 грудня 2022 року відмовив в задоволенні клопотань контролюючого органу про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою та про відстрочення сплати судового збору з огляду на їх необґрунтованість, та, як наслідок, залишив апеляційну скаргу без руху, надавши заявнику десятиденний з дня вручення копії ухвали строк для подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших (поважних) причин такого пропуску, що підтверджувалися б належними та відповідними доказами, і документу про сплату судового збору.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд керувався, у тому числі, положеннями: частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку; пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Скаржником подано до суду апеляційної інстанції клопотання про продовження строку на усунення недоліків в частині сплати судового збору та про поновлення строку звернення до суду, які були обґрунтовані військовою агресією та скороченням бюджетних показників внаслідок військового вторгнення на територію України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року відмовлено як у задоволенні заявлених клопотань, так і у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на визнання неповажними причин пропуску податковим органом строку звернення з апеляційною скаргою.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховував й те, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження й такий строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропуск пов`язаний з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги; сплата ж судового збору за подання апеляційної скарги є обов`язком сторони і має бути здійснена на час такого подання в строки, встановлені процесуальним законодавством.

Під час оцінки поважності причин пропуску контролюючим органом строків на апеляційне оскарження та на усунення недоліків апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, зокрема звернув увагу на наступне: відповідач не подав жодних доказів в обґрунтування того, що ведення воєнного стану, військова агресія вплинили на його обов`язок своєчасної сплати судового збору за подання апеляційної скарги, та в підтвердження неможливості вчинення ним необхідних процесуальних дій у відведений час, як і того, що контролюючим органом взагалі здійснювались будь-які дії для сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частин першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Окрім цього, пунктом 2 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Шостий апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та ухвалою від 19 грудня 2022 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з визнанням причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі №640/33021/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМТЕХНОЛОГІЯ ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Гончарова І.Я.Олендер