Справа № 320/6718/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Київ № 320/6718/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України

про визнання протиправними дій, скасування наказу в частині

та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Національної поліції України про визнання протиправними дій Національної поліції України та скасування частини 1 наказу від 02.06.2020 №728 щодо накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність та зобов`язання Національну поліцію України виключити з особової справи ОСОБА_1 відомості про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Позов мотивовано протиправністю оскаржуваного наказу, оскільки відомості, викладені у доповідних записках начальника Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України полковника поліції Бабича І.С. від 17.03.2020 №8939 про невихід на службу капітана поліції ОСОБА_1 та порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських, які було покладено в основу спірного наказу, є видуманими, оскільки рапорт про надання додаткової неоплачуваної відпустки за сімейними обставинами було подано завчасно, а саме 13.03.2020, а пост в мережі «Фейсбук» стосовно начальника Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_2 написано в стані психоемоційного стану.

Також, в обґрунтування позовних вимог позивачем наголошено на відсутності в його діях будь-якого дисциплінарного проступку з огляду на його перебування з 18.03.2020 на лікарняному, а також на прийнятті відповідачем наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з порушенням встановленого законом порядку накладення дисциплінарних стягнень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій Національної поліції України та скасування частини 1 наказу від 02.06.2020 №728 щодо накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність; зобов`язання Національної поліції України виключити з особової справи ОСОБА_1 відомості про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій, скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 скасовано зазначену ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 про повернення позовної заяви, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про правомірність оскаржуваного наказу щодо накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність з огляду на вчинення позивачем дисциплінарного проступку, у вигляді порушення вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 30.07.2016 №654, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, пунктів 2,8,11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2,3,9,11 пункту 1 та пункту 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій наголошено на відсутності спростувань у відзиві на позовну заяву мотивів та аргументів, наведених позивачем у позовній заяві, а також зазначено про безпідставність обґрунтувань відповідача, оскільки заступником начальника Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України полковником поліції Бабичем Ігорем Сергійовичем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства не погоджено рапорт на відпустку.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом Національної поліції України Голови генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 від 02.04.2020 №273 «Про призначення та проведення службового розслідування» відповідно до статтей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, пунктів 1,2,4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці начальника Департамента превентивної діяльності Національної поліції України полковника поліції Бабича Ігоря від 17.03.2020 № 8938 про невихід на службу старшого інспектора відділу підрозділів поліції особливого призначення управління організації діяльності підрозділів поліції особливого призначення Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 та порушення ним правил етичної поведінки поліцейських призначено службове розслідування.

Наказом Національної поліції України Голови генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 від 30.04.2020 №334 «Про продовження строку проведення службового розслідування» продовжено строк проведення службового розслідування на один місяць.

За наслідками проведеного службового розслідування Головою Національної поліції України генералом поліції третього рангу ОСОБА_4 затверджено 28.05.2020 висновок службового розслідування.

Згідно пункту 2 наказу Національної поліції України від 02.06.2020 №728 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 30 липня 2016 № 654, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, пунктів 2, 8, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців другого, третього, дев`ятого, одинадцятого пункту 1 та пункту 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2018 року за № 1576/29706, старшого інспектора відділу підрозділів особливого призначення управління організації діяльності підрозділів поліції особливого призначення Департаменту превентивної Діяльності Національної поліції України капітана поліції Татаурова Івана Михайловича попереджено про неповну службову відповідність.

Вважаючи протиправним притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила №1179) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша). Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі по тексту Дисциплінарний статут), службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13 частини третьої).

Під час виконання службових обов`язків поліцейський має право, зокрема, вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання (пункт 2 частини шостої); приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці (пункт 3 частини шостої); ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення (пункт 7 частини шостої); робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами (пункт 8 частини шостої); на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань (пункт 10 частини шостої).

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (пункт 1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (пункт 2); інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді (пункт 6).

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність слугували висновки службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось в порушенні вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 30 липня 2016 № 654, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, пунктів 2, 8, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців другого, третього, дев`ятого, одинадцятого пункту 1 та пункту 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2018 року за № 1576/29706.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, зокрема, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина друга) Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя). Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частина четверта). Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина шоста). Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята).

Наказом Національної поліції України Голови генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 від 02.04.2020 №273 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування у зв`язку із надходженням доповідної записки начальника Департаменту превентивної діяльності національної поліції України полковника поліції Бабича Ігоря від 17.03.2020 №8938, в якій зазначено про невихід на службу капітана поліції ОСОБА_1 , працівника ДПД 16.03.2020-17.03.2020, про що складено відповідні акти, а також зафіксовано рапортом від 17.03.2020 №1420/20/1-2020, а також в поширенні інформації, яка порушує права та свободи останнього, як громадянина, чим порушено вимоги наказу МВС України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 №1576/29706 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських».

Згідно висновку, під час службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 16.03-17.03.2020 на службу не вийшов, про що складено відповідні акти, а також зафіксовано рапортом від 17.03.2020 № 1420/20/1-2020.

Окрім того, дисциплінарною комісією встановлено, що 25.03.2020 ОСОБА_1 на особистій сторінці FACEBOOK створив рубрику «#бабичСМІТТЯ» та опублікував пост, в якому він, спираючись на власні думки та погляди з використанням образливих в його адресу висловів зазначає, що ОСОБА_2 підозрюють у розстрілі героїв Небесної сотні. 06.04.2020 в рамках раніше створеної рубрики «#бабичСМІТТЯ» ОСОБА_1 публікує пост «тож вечір байок і ми продовжуємо рубрику АбабичСМІТТЯ», в якому публікує в черговий раз вигадану ним особисто інформацію та звинувачує ОСОБА_2 у знищенні «управління по Добробатам», «травлі людей, які прийшли з мотивацією служити народу України».

Отже, дисциплінарною комісією зроблено висновок про відсутність позивача 16.03-17.03.2020 без поважних причин на службі та порушень вимог наказу МВС України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06.12.2016 №1576/29706 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських».

Як зазначено позивачем у позовній заяві та надано пояснення в ході службового розслідування: « ОСОБА_1 13.03.2020 приблизно о 15.00 ним написаний рапорт про надання йому додаткової неоплачуваної відпустки за сімейними обставинами (в зв`язку з епідемією короновірусу й закриттям шкіл і дитсадків) з 16 березня 2020 року в кількості 10 діб. Написавши рапорт він підійшов до т.в.о начальника управління організації діяльності підрозділів поліції особливого призначення ДПД НПУ майора поліції ОСОБА_5 та пояснив йому, що в нього захворіла дружина та двоє молодших дітей 2013 та 2015 років народження. Дві старші доньки, вже знаходились на карантині, адже згідно рішення Кабінету міністрів України від 12.03.2020, по всій країні введено карантинні заходи в усіх навчальних закладах. ОСОБА_5 повністю підтримав його позицію і поставив свою узгоджувальну резолюцію на його рапорті про відпуску. Близько 16.00 він повернув підписаний рапорт в відділ організаційно аналітичної роботи (ВОАР), а саме ОСОБА_6 , адже всі рапорти, лікарняні та інші документи вони завжди надають, за вказівкою полковника поліції ОСОБА_2 , цьому відділу. Перебуваючи дома, на вихідних він також захворів почався кашель, піднялась температура, боліло горло. 16.03.2020 він лікувався вдома й був впевнений, що його рапорт про відпустку підписаний, адже з безпосереднім керівництвом він узгодив, а до полковника поліції ОСОБА_2 не повинен був іти. 16.03.2020 о 20.00 йому прийшло повідомлення від т.в.о. начальника УОДППОП майора поліції ОСОБА_5 , що його рапорт полковник поліції ОСОБА_2 не підписав. Його стан погіршувався і на наступний день, тобто 17.03.2020 останній поїхав до ЦП МВС України. Терапевт ОСОБА_7 працювала в другу зміну і він потрапив на прийом близько 18.00. Оглянувши його, лікар поставила діагноз бронхіт з можливим ускладненням. Відкрити лікарняний 17.03.2020 вона не змогла, адже закінчувався робочий день. Лікарняний лист № 729 йому відкрили 18.03.2020. 27.03.2020 він закрив лікарняний лист і 30.03.2020 вийшов на службу, де в відділі організаційно - аналітичної роботи віддав довідку про тимчасову непрацездатність майору поліції ОСОБА_8 . Також останній зазначив, що його пост у FACEBOOK від 16.03.2020 був емоційним і став наслідком на реакцію відносно його життєвих обставин та проблем в сім`ї. Та додав, що чим більше ОСОБА_2 буде себе так вести, тим більше аналогічних ситуацій буде відбуватись і вони будуть набувати публічного розголосу. З приводу постів на сторінці в FACEBOOK від 25.03.2020 та 06.04.2020 пояснив, що пости не були адресовані ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_9 ні іншим працівниками Національної поліції чи МВС України, він лише висвітив загально відому інформацію про реорганізацію Департамнту по добротах НБУ. Жодного згадування прізвища начальника ДПД ОСОБА_2 в його постах за ці дні не було.

На підтвердження зазначених обставин позивачем доданодовідку від 18.03.2020 №729 про непрацездатність поліцейського, зі змісту якої вбачається про звільнення від служби від 18.03.2020.

Суд наголошує на відсутності доказів, підтверджуючих факт звернення позивача 17.03.2020на прийом до лікаря в ЦП МВС України .

Також суд зауважує на відсутності в матеріалах справи будь яких доказів на підтвердження звернення сім`ї ОСОБА_1 до уповноважених установ з підстав погіршення здоров`я.

На думку суду, нелогічними є пояснення позивача про те, що останній був повністю впевнений у підписанні рапорта про відпустку, оскільки основним було погодити рапорт з безпосереднім керівником виконуючим обов`язки начальника поліції УОДППоП ДПД НПУ майором поліції ОСОБА_5 , що ним і було зроблено, оскільки наказом про надання відпустки його не ознайомлювали, як і не надавали інформації щодо його подальшого погодження.

Про відсутність капітана ОСОБА_1 на службі 16.03.2020 та 17.03.2020 складено акти №1 від 16.03.2020 та №2 від 17.03.2020 про відсутність на робочому місці, які підписані зокрема й безпосереднім керівником позивача.

Відтак, суд зважає на покликання відповідача на внутрішній трудовий розпорядок для поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затверджених Наказом Національної поліції України від 30.07.2016 №654 щодо початку та завершення робочого дня та зауважує, що позивачем не спростовано доводів відповідача, зокрема встановлених у ході службового розслідування, щодо вказаних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 818/248/17, від 25.04.2019 у справі № 816/604/17.

Суд зазначає, що висновок службового розслідування ґрунтується на самостійних правових підставах, матеріали службового розслідування підтверджують наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів та Присяги.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Суд звертає увагу на те, що за змістом висновку про результати службового розслідування, члени дисциплінарної комісії, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, затверджених наказом Національної поліції України від 30 липня 2016 № 654, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, пунктів 2, 8, 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, зокрема в частині не виходу на службу 16.03.2020 та 17.03.2020.

Також, суд зазначає, що наведені обставини в повній мірі підтверджені поясненнями, які відібрані в рамках службового розслідування. При цьому, такі пояснення узгоджуються як одне з одним, так і з іншими матеріалами, що були зібрані в межах дисциплінарного провадження.

Відтак, позивачем, всупереч вимогам частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведенообставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Щодо порушення вимог абзаців другого, третього, дев`ятого, одинадцятого пункту 1 та пункту 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2018 року за № 1576/29706, суд зауважує таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706) затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відтак, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

Таким чином, порушення ОСОБА_1 правил етичної поведінки поліцейських підриває як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.

Як вбачається з висновків службового розслідування, 16.03.2020 під час моніторингу мережі Інтернет на особистій сторінці FACEBOOK ОСОБА_1 , начальником ДПД НПУ полковником поліції ОСОБА_2 виявлено статтю-пост, в якій ОСОБА_1 висловлюється в брутальній та образливій формі відносно нього, як посадової особи НПУ. В пості ОСОБА_1 використано такі висловлювання в бік ОСОБА_10 як: «мерзота з ДПП Бабіч», «недолюстрований мусор Бабіч» та, що ОСОБА_2 «дискредитує права поліцейських в ДПД». Також ОСОБА_1 зазначено, що поки не знімуть карантин він виходити на роботу не буде

Також, з акту огляду сторінки FACEBOOK від 22.05.2020 головою дисциплінарної комісії встановлено, що комісійним переглядом вказаної сторінки Татаурова Івана в FACEBOOK виявлено, що від 16.03.2020 в 21.01 опубліковано пост, у якому міститься висловлювання образливого та принизливого змісту відносно начальника ЛПЛ НПУ такі, як «мерзота з ДПД Бабіч», «недолюстрований мусор Бабіч».

Водночас, суд наголошує на відсутності заперечень позивачем факту опублікування вищезазначених постів, втім зазначено про його психоемоційний стан.

Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання позивачем вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

При цьому суд наголошує, що емоційна стійкість вважається одним із найважливіших чинників життєдіяльності людини, поряд із забезпеченням ефективності професійної діяльності.

Відтак, поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2337-VIII поліцейський зобов`язаний утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України.

З огляду на системний аналіз наведених правових норм, чітко вбачається, що в основі поведінки поліцейського закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівники поліції повинні діяти на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що визначений законодавством. Вони повинні усвідомлювати значимість своєї місії, їх поведінка повинна зміцнювати та підтримувати довіру суспільства до Національної поліції України. Поліцейські зобов`язані демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, у зв`язку з чим добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час виконання службових обов`язків, так і в поведінці у побуті. Дотримання бездоганної поведінки і безумовне виконання вимог чинного законодавства є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Аналіз тексту Присяги поліцейського дає підстави для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про порушення позивачем своїми діями норм Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статутуНаціональної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС від 9.11.2016 №1179.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять фактів, які б вказували на неможливість з боку позивача утриматися від вчинення протиправних дій. З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Відтак, оскільки службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, відповідно до норм законодавства, а спірні накази прийнято на підставі та з дотриманням вимог Закону №580-VIII і Дисциплінарного Статуту, правові підстави для їх скасування відсутні.

Суд встановлено порушення позивачем Закону №580-VII, Дисциплінарного Статуту, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, а тому частина 1 наказу від 02.06.2020 №728 щодо накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність є правомірною, з огляду на що правові підстави для його скасування відсутні, як і відсутні протиправні дії з винесення спірного наказу.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частин 1,2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення на позов та правомірність прийняття спірного наказу.

Усі оскаржувані рішення в повній мірі відповідають визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, а відтак суд не має правових підстав для їх скасування.

З огляду на вказане, не підлягають до задоволення, як позовні вимоги про скасування наказу, так і відповідні похідні вимоги прозобов`язання Національну поліцію України виключити з особової справи ОСОБА_1 відомості про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

Отже, у задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Національна поліція України (ідентифікаційний код: 40108578 місцезнаходження:01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.