Справа № 320/7210/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року справа № 320/7210/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Кудінової В.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про визнання протиправним та скасування наказу.

Суть спору: 16.08.2022 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний Суд" звернувся ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_6, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №35 від 24.02.2022 про призов за мобілізацією ОСОБА_1 та призначення на посаду ОСОБА_1 (п. 3.184) стрільцем 11 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.02.2022 його призвано на військову службу під час мобілізації згідно з Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» до військової частини, про що міститься інформація у військовому квитку позивача та наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №35 від 24.02.2022.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №35 від 24.02.2022 про його призов на військову службу по мобілізації виданий всупереч п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників - військовозобов`язаних та резервістів» та ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», адже посадовими особами відповідача не перевірено відомостей щодо позивача та не внесено інформацію в спеціальний облік щодо останнього, оскільки позивач є багатодітним батьком та не підлягає мобілізації.

Позивач вказує, що разом із позивачем проживають та знаходяться на його утриманні троє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та довідкою про склад сім`ї позивача, у зв`язку з чим він не підлягає мобілізації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позову.

25.08.2022 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний Суд" від представника позивача - адвоката Плетенка В.В. надійшли докази усунення недоліків позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від сторін.

Відповідач проти позову заперечує, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 24.02.2022 ОСОБА_1 на виконання вимог Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» особисто в добровільному порядку (без виклику) прибув до 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 з проханням призвати його по мобілізації до роти охорони 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6. При цьому, при спілкуванні з посадовими особами відповідача скарг на стан здоров`я та інших причин, які б перешкоджали призову по мобілізації гр. ОСОБА_1 не повідомляв. Станом на 24.02.2022 в обліковій картці військовозобов`язаного ОСОБА_1 в графі «сімейний стан» було зазначено - не одружений, має сина « ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.». В поясненнях посадових осіб відповідача зазначено, що станом на 24.02.2022 позивач проживав у цивільному шлюбі із гр. ОСОБА_7 , діти гр. ОСОБА_7 від першого шлюбу гр. ОСОБА_1 не усиновлені та перебувають на утриманні першого чоловіка ОСОБА_7 . При цьому відповідач повідомив, що копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7 від 27.05.2022, позивач надав 06.06.2022.

Відповідач зауважує, що норми Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не конкретизують категорію «дітей віком до 18 років, які перебувають на утриманні їхніх біологічних батьків, чи то осіб, які набули права батьківства на таких дітей (усиновлювачі), опікуни, піклувальники». Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є визначені відповідними свідоцтвами про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . На думку відповідача, не зважаючи на обставини проживання у цивільному шлюбі позивача із ОСОБА_7 , не можна стверджувати про перебування неповнолітніх дітей цивільної дружини на утриманні цивільного чоловіка, оскільки обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею 18-річного віку покладено на батьків, близьких родичів, вітчима. Добровільна участь позивача у вихованні та утриманні дітей цивільної дружини (на момент мобілізації) не може слугувати належними підставами для твердження про наявність права на звільнення від призову під час мобілізації відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України від 21.10.1993 №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За таких обставин, на думку відповідача, гр. ОСОБА_1 відповідно до вимог Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №35 від 24.02.2022 був законно призваний на військову службу під час мобілізації, а твердження про знаходження на утриманні трьох дітей віком до 18 років, що дає підстави для відмови від призову за мобілізацією, не відповідають дійсності.

Позивач не скористався правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Володарським РС Управління ДМС України в Київській області 04 жовтня 2013 року. Зареєстрованим місцем проживання позивача з 04.02.2015 є: АДРЕСА_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 24.02.2022 №35 відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 вважати таким, що відповідно до мобілізаційного плану, 24.02.2022 прибув для проходження військової служби, та призначено на посаду стрільця 11 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони 4 Відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області, призваного 4 відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області, справи та посаду прийняв, зараховано на котлове забезпечення та всі види забезпечення з 24.02.2022.

Також, згідно із записами військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 13.06.2022, ОСОБА_1 , за спеціальністю водій з 10.09.2016, призовною комісією Володарського району Київської області зарахований в запас 15.01.2014, є таким, що раніше не служив, 24.02.2022 призваний на військову службу у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», до 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області, військову присягу прийняв 24.02.2022.

У позовній заяві позивач зазначає, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 24.02.2022 №35 про його призов на військову службу по мобілізації виданий всупереч п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників - військовозобов`язаних та резервістів» та ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з тим, що посадовими особами відповідача не перевірено відомостей щодо позивача та не внесено інформацію в спеціальний облік щодо останнього, оскільки позивач є багатодітним батьком та не підлягає мобілізації.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мають спільного малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.09.2020.

Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має ще двох малолітніх дітей, батьком яких є ОСОБА_8 , а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського РУЮ у Київській області 09.10.2012, та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області 19.10.2015.

Згідно з довідкою виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 29.04.2022 №15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, 19.05.2022 виконкомом Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано довідку №119 про те, що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 і до складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.05.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Володарським ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.05.2022 (актовий запис №46).

Не погоджуючись із призовом на військову службу по мобілізації через наявність на своєму утриманні трьох малолітніх дітей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-ХІІ) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно з ст. 1 Закону №3543-ХІІ, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Також цією статтею визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 2 ст. 4 Закону №3543-ХІІ встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. Закону №3543-ХІІ передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Згідно з Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Згідно з Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

У свою чергу, відповідно до п. 1 Положення «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з п. 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

У силу пункту 12 згаданого Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Отже обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема на відповідача.

У цій справі позивач оскаржує наказ відповідача про призов на військову службу за мобілізацією №35 від 24.02.2022, який на його думку є протиправним.

Як встановлено судом, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) від 24.02.2022 №35 відповідно до вимог Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» солдата ОСОБА_1 зараховано з 24.02.2022 стрільцем 11 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони 4 Відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області, призваного 4 відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області.

У позовній заяві в обґрунтування вимог щодо протиправності вказаного наказу позивач стверджує про те, що на підставі положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він не підлягає мобілізації, оскільки є багатодітнім батьком, а саме на своєму утриманні має троє неповнолітніх дітей, при цьому посадові особи відповідача перед прийняттям наказу не перевірили відомості щодо наявності у позивача на утриманні неповнолітніх дітей.

На підтвердження доводів про те, що станом на 24.02.2022 (день призову на військову службу по мобілізації) позивач має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей позивачем надано відповідні свідоцтва про народження дітей та довідки виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області.

Так, згідно з довідкою виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 29.04.2022 №15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, 19.05.2022 виконкомом Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано довідку №119 про те, що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 і до складу її сім`ї входять: чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи зміст вказаних довідок, суд зазначає, що обидві довідки не містять інформації про те, з якого часу позивач та ОСОБА_7 проживають однією сім`єю, а також з якого саме часу на утриманні позивача перебуває троє неповнолітніх дітей.

Приймаючи до уваги, що довідки виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 29.04.2022 №15 та від 19.05.2022 №119 не містять інформації про те, з якого саме часу відбуваються події, засвідчені цими довідками, суд вважає, що інформація, вказана у довідках виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 29.04.2022 №15 та від 19.05.2022 №119 засвідчує певні обставини з моменту видання таких довідок.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що саме станом на дату видання спірного наказу від 24.02.2022 №35 позивач проживав з ОСОБА_7 однією сім`єю та мав на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що він не підлягає мобілізації у зв`язку із тим, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів абзацу 4 ч.1 ст. 23 Закону №3543-ХІІ (у редакції, яка діяла станом на час видання наказу №35 від 24.02.2022) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Суд не заперечує того, що за певних умов не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Поняття шлюбу визначено у статті 21 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною 2 статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Як вже встановлено судом, доказів того, що станом на 24 лютого 2022 року позивач та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у органі державної реєстрації актів цивільного стану та позивач мав на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Як слідує з довідки виконкому Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 29.04.2022 №15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

27.05.2022, тобто після призову позивача на військову службу по мобілізації, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Володарським ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.05.2022 (актовий запис №46).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що 24.02.2022 ОСОБА_1 на виконання вимог Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» особисто в добровільному порядку (без виклику) прибув до 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 з проханням призвати його по мобілізації до роти охорони 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6. При цьому, при спілкуванні з посадовими особами відповідача скарг на стан здоров`я та інших причин, які б перешкоджали призову по мобілізації гр. ОСОБА_1 не повідомляв. Станом на 24.02.2022 в обліковій картці військовозобов`язаного ОСОБА_1 в графі «сімейний стан» було зазначено - не одружений, має сина « ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.». В поясненнях посадових осіб відповідача зазначено, що станом на 24.02.2022 позивач проживав у цивільному шлюбі із гр. ОСОБА_7 , діти гр. ОСОБА_7 від першого шлюбу гр. ОСОБА_1 не усиновлені та перебувають на утриманні першого чоловіка ОСОБА_7 . При цьому відповідач повідомив, що копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7 від 27.05.2022, позивач надав відповідачу 06.06.2022.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано копії пояснень начальника 4 відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 , заступника начальника відділу - начальника відділення військового обліку та мобілізаційної роботи ОСОБА_10 та старшого офіцера відділення військового обліку та мобілізаційної роботи ОСОБА_11 , а також копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 27.05.2022.

Суд зазначає, що згідно із відповідними свідоцтвами про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «батько» зазначений ОСОБА_8 .

При цьому, згідно із записами військового квитка позивача серії НОМЕР_2 , виданого 13.06.2022 (тобто після реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 ), в графі сімейний стан зазначено про те, що позивач одружений. Щодо наявності у позивача малолітніх чи неповнолітніх дітей інформація відсутня.

Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України (про обов`язок батьків утримувати дитину) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

У цій нормі закріплена загальна презумпція щодо визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою.

Таким чином, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є визначені відповідними свідоцтвами про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, іншими нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок щодо утримання падчерки, пасинка, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Такий обов`язок може бути покладено, крім іншого, і на вітчима, але виключно у випадку спільного проживання із матір`ю таких дітей і за відсутності інших осіб, який мають обов`язок по утриманню таких дітей.

Так, згідно з частиною 1 статті 268 Сімейного кодексу України (про обов`язок мачухи, вітчима утримувати падчерку, пасинка) мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 269 Сімейного кодексу України (про обов`язок інших осіб утримувати дитину) особи, у сім`ї яких виховувалася дитина, зобов`язані надавати їй матеріальну допомогу, якщо у неї немає батьків, баби, діда, повнолітніх братів та сестер, за умови, що ці особи можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 260 Сімейного кодексу України (про право мачухи, вітчима брати участь у вихованні пасинка, падчерки) якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку про те, що обов`язок утримувати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покладений на батька цих дітей - ОСОБА_8 .

В той же час позивач як вітчим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право брати участь у їхньому вихованні у разі спільного проживання однією сім`єю з малолітніми пасинками.

Отже, ознак протиправності оспорюваний наказ відповідача від 24.02.2022 №35 на час його видання не містить, оскільки доказів того, що станом на час видання спірного наказу (24.02.2022) на утриманні позивача перебувало троє неповнолітніх дітей, з якими позивач проживав однією сім`єю, позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином, у ході розгляду справи позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про порушення відповідачем порядку прозову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного солдата запасу ОСОБА_1 .

Щодо тверджень позивача про те, що оскаржуваний наказ є протиправним з тих підстав, що посадові особи відповідача перед прийняттям наказу не перевірили відомості щодо наявності у позивача на утриманні неповнолітніх дітей, що є підставою для звільнення останнього від мобілізації, та не внесли таку інформацію в спеціальний облік, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 (далі - Порядок №921, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку.

Пунктом 5 Порядку №921 передбачено, що з метою ведення військового обліку в державі утворюється система військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - система військового обліку).

Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних.

Для забезпечення військового обліку створюється Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - автоматизована інформаційна телекомунікаційна система, яка призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про військовозобов`язаних (призовників).

Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міноборони, МВС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Національної поліції, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, а також іншими державними органами (пункт 6 Порядку №921).

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону №2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів підтвердження того, що станом на 24.02.2022 позивач повідомляв відповідача про те, що станом на 24.02.2022 він проживає з ОСОБА_7 однією сім`єю та має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, з яких одну спільну дитину та двох пасинків, з якими спільно проживає. Даний обов`язок повідомити відповідний орган про зміни сімейного стану та обставини, які дають право на звільнення від призову на військову службу під час мобілізації покладено на позивача в семиденний строк з дня виникнення таких змін.

Отже, позивачем не доведено, що ним до 24.02.2022 у будь-який спосіб подавалась інформація та її документальне підтвердження стосовного того, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, з якими він спільно проживає, відтак у відповідача не було підстав для внесення такої інформації щодо позивача до спеціального обліку.

З наданих суду доказів вбачається відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Частиною 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Тобто, у вказаній статті, у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 24.02.2022), відсутня така підстава для звільнення з військової служби як перебування на утриманні трьох дітей до 18 років.

Своєю чергою, суд звертає увагу на те, що до ст. 26 Закону №2232-ХІІ внесено зміни відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану" №2599-ІХ від 20.09.2022, який набрав чинності з 01.10.2022, відповідно до яких:

«Підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено новим абзацом такого змісту:

«перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років».

Тобто з 01.10.2022 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Отже, з 01.10.2022 у позивача з`явились підстави для звернення до командування із рапортом про звільнення з військової служби, як військовослужбовця, на утриманні якого перебувають троє неповнолітніх дітей.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №35 від 24.02.2022 про призов за мобілізацією ОСОБА_1 та призначення на посаду ОСОБА_1 (п. 3.184) стрільцем 11 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 Київської області.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Суддя Кушнова А.О.