Справа № 160/14033/22
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.09.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до законів України та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області в 2018 році та знаходиться в моїй пенсійній справі, починаючи з 1 січня 2016 року, розрахувавши всі її грошові складові в розмірі 88% від розміру грошового забезпечення, згідно моєї вислуги років, та здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату його пенсії на 88% від розміру грошового забезпечення відповідно до наданої довідки № 33/24/С-3233 від 19.07.2021 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області згідно вислуги років без обмеження будь-яким строком.
На звернення позивача пенсійним органом було видано протокол за пенсійною справою позивача, в якому вказано, що основний розмір пенсії (при вислузі 31) складає тільки 70% замість 88%.
На підставі Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровські області у розмірі 70% замість 88% сум грошового забезпечення.
Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо застосування 88% розміру сум грошового забезпечення визначеного на момент призначення пенсії для перерахунку пенсії з 01.01.2016 та відповідно з 01.12.2019.
Тобто, при проведенні перерахунку пенсії з 01.01.2016 відбулося зменшення розміру пенсії з 88% до 70% грошового забезпечення. Вказане зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача; витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача та встановлено строк для їх подання до 01.10.2022.
Копію вищевказаної ухвали про відкриття провадження по даній справі, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок на 2022 рік через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, направлено позивачу засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, вказану в адміністративному позові, 21.09.2022, що підтверджується матеріалами справи. За даними КП «ДСС» копію адміністративного позову 12.09.2022 надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в його електронний кабінет, а копію ухвали про відкриття провадження 20.09.2022, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 06.10.2022.
04.10.2022 за допомогою підсистеми Електронний суд від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на таке:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 160/21943/21, не зобов`язано органи Пенсійного фонду України перерахувати пенсію виходячи з розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з п . а ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (п. "а" ст 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, що діяла на дату призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності 01.05.2014, були внесено зміни в ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, а саме цифри 80 замінили на цифри 70.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, якою визначаються розміри пенсій за вислугу років, визначено що максимальний розмір пенсії обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Слід також зазначити, що Закон № 1166-VII, яким було встановлено зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, не скасовано та не визнано такими, що не відповідають Конституції України.

З огляду на викладене, відповідач у задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Проте жодних доказів до відзиву надано не було.

Згідно із положеннями частин 1, 8 статті 18 КАС України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (ч. 9 ст. 44 КАС України).

Правовий висновок щодо обов`язку надання заявником доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду в електронній формі, в тому числі й за допомого системи «Електронний суд», неодноразового висловлений Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 04.11.2021 у справі № П/9901/252/19, від 21.09.2022 у справі № 380/7550/20, від 04.10.2022 у справі № 560/1680/20.

Тобто, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.162 КАС України відповідачем не було додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для прийняття вказаного відзиву до розгляду.

За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21 квітня 2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 р. № 981, від 15.12.2021 р. № 1336, від 19.03.2022 № 318, 27.05.2022 р. № 630, від 19.08.2022 №928) з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України встановлений карантин.

Проте, суд звертає увагу, що від відповідача станом на 17.10.2022 жодних повідомлень про неможливість подання витребуваних ухвалою від 16.09.2022 доказів до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачем процесуального строку, встановленого судом для подання витребуваних документів.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Так, відповідно до протоколу за пенсійною справою (МВС) від 01.04.2010 (копія міститься в матеріалах справи) позивачеві з 01.04.2010 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років 31 рік, у розмірі 88% грошового забезпечення, яке складалось з:

- посадового окладу 800,00 грн.;

- окладу за військове звання 125,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 40% 370,00 грн.;

- середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці 3021,64 грн.

Всього 4316,64,13грн. Основний розмір пенсії 88% грошового забезпечення (вислуга років 31) у розмірі - 3798,64 грн.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деякім іншим категоріям осіб».

На виконання Постанови №103 позивачеві проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 за чинною на цю дату редакцією Закону № 2262, а саме за умовами статті 13, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби, що не заперечується відповідачем в ході судового розгляду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 по справі №160/21943/21, яке набрало законної сили 24.01.2022:

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 19.07.2021 року №33/24/С-3233;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , без обмеження будь-яким строком, на підставі оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 19.07.2021 року №33/24/С-3233, та виплатити заборгованість із урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 відповідно до довідки №33/24/С-3233 від 19.07.2021, застосовано 70% сум грошового забезпечення, про що свідчить протокол за пенсійною справою (МВС) від 26.07.2022 (копія міститься в матеріалах справи).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 27.07.2022, у якій просив провести перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки, що видана ліквідаційною комісією ГУ МВС в Дніпропетровській області в 2018 році та з 01 грудня 2019 року згідно оновленої довідки №33/24/С-3233 від 19.07.2021, виданою Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області, з урахуванням встановленого при призначенні розміру пенсії 88% від суми грошового забезпечення.

Листом відділу розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.08.2022 №25501-18785/Т-01/8-0400/22 позивачеві на його звернення від 27.07.2022 повідомлено, що Законом України від 08.07.2011 № 3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262, згідно з якими максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення. Законом України від 27.03.2014 № 1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якими максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103).

На виконання Постанови № 103 Вам проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 за чинною на цю дату редакцією Закону № 2262, а саме за умовами статті 13, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби.

Для проведення Вам перерахунку пенсії відповідно до Постанови № 103 у розмірі 88% від грошового забезпечення правові підстави відсутні.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 160/21943/21 проведено перерахунок Вашої пенсії з 01.12.2019 у розмірі 70% від грошового забезпечення 15902,65 грн, яке зазначено у довідці від 19.07.2021 за № 33/24/С-3233 Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області.

Також повідомлено, що зазначеним рішенням суду не зобов`язано органи Пенсійного фонду України перерахувати пенсію виходячи з розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення, тому Вам проведено перерахунок пенсії за умовами статті 13 Закону № 2262, якими максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином зменшення позивачеві відсоткового розміру відповідних сум грошового забезпечення для обрахунку пенсії ГУ ПФУ здійснено з 01.01.2016.

Не погоджуючись з такими протиправними діями відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 01.01.2016 та з 01.12.2019 року з 88% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення, з метою відновлення своїх порушених законних прав і інтересів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції, чинній станом на 01.01.2016) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 №988 (далі Постанова №988) встановлено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом другим пункту 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей від 23.12.2015 №900-VIII (набув чинності 29.12.2015) статтю 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Таким чином, враховуючи, що передбачені Постановою №988 розміри грошового забезпечення для поліцейських є більшими у порівнянні із розмірами грошового забезпечення колишніх працівників органів внутрішніх справ, виходячи із яких їм призначалась (перераховувалась) пенсія, тому суд вважає, що таке збільшення є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції.

При цьому, право позивача на перерахунок пенсії відповідно до постанови №988 пенсійним органом не заперечується, перерахунок пенсії було здійснено.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачеві), передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 на 5 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри 90 замінено цифрами 80.

27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри 80 замінено цифрами 70. Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України № 45 затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку № 45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стаття 63 Закону № 2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку № 45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

Стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова КМУ № 45 і Постанова КМУ № 103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала.

Отже, при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі за номером провадження № Пз/99/58/18 (справа №240/5401/18) за позовом особи, якій призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІІ до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

При цьому, суд враховує, що вказане рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є зменшення відсоткового розміру основної пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» відповідно до статті 63 указаного Закону на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Отже, з аналізу вищенаведених норм та з урахуванням висновків Верховного Суду можна дійти висновку, що при розрахунку позивачеві розміру підвищення до його пенсії максимальний розмір пенсії має обраховуватися з вказаного у довідці грошового утримання, але виходячи з розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності зменшення розміру пенсії з 88% до 70% відповідних сум грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року.

Крім того відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 160/21943/21 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки від 19.07.2021 за № 33/24/С-3233 Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області та застосовано розмір 70% від грошового забезпечення, який встановлено відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем протиправно здійснено зменшення відсоткового розміру пенсії саме з 01.01.2016 року, який застосовано при подальшому перерахунку.

Таким чином, дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 88% (саме такий розмір пенсії позивач отримував до здійснення перерахунку) до 70 % грошового забезпечення не відповідають вимогам закону, отже є протиправними, а право позивача на отримання пенсії виходячи з грошового забезпечення 88 % підлягає судовому захисту.

При цьому позивачем заявлено вимогу про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії на 88% від грошового забезпечення з 01.01.2016 року та відмови (лист за №25501-18785/Т-01/8-0400/22 від 23.08.2022 року) у проведенні перерахунку пенсії позивача на 88% від грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року відповідно до довідки про грошове забезпечення №33/24/С-3233 від 19.07.2021 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області.

Тобто не вчинення відповідачем протиправних дій щодо зменшення відсоткового розміру пенсії при перерахунку, якими саме первісно порушено право позивача на отримання пенсії у встановленому при призначенні пенсії розмірі, а вчинення дій щодо відмови у відновленні порушених прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч.2 с. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне скоригувати заявлену позивачем позовну вимогу про визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку моєї пенсії на 88% від грошового забезпечення з 01.01.2016 року та відмови (лист за №25501-18785/Т-01/8-0400/22 від 23.08.2022 року) у проведенні перерахунку пенсії позивача на 88% від грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року відповідно до довідки про грошове забезпечення №33/24/С-3233 від 19.07.2021 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 88% до 70% сум грошового забезпечення при здійсненні з 01 січня 2016 року перерахунку пенсії.

Оскільки відповідачем протиправно зменшено основний розмір пенсії позивача, а тому порушені права позивача підлягають відновленню судом.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до законів України та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області в 2018 році та знаходиться в моїй пенсійній справі, починаючи з 1 січня 2016 року, розрахувавши всі її грошові складові в розмірі 88% від розміру грошового забезпечення, згідно моєї вислуги років, та здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату його пенсії на 88% від розміру грошового забезпечення відповідно до наданої довідки №33/24/С-3233 від 19.07.2021 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області згідно вислуги років без обмеження будь-яким строком, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже встановлено судом вище, протиправні дії щодо зменшення відсоткового розміру пенсії від грошового забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області первинно здійснено саме при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016, при подальшому перерахунку пенсії з 01.12.2019 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі №160/21943/21 відповідачем застосовано вже змінений з 01.01.2016 відсотковий розмір. При цьому при розгляді даної справи, встановлено право ОСОБА_1 на отримання пенсії, виходячи з розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві. Тобто 88% від сум грошового забезпечення. При цьому обов`язок проведення перерахунку пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки № 33/24/С-3233 від 19.07.2021 року, виготовленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» МВС України по Дніпропетровській області вже встановлений рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 160/21943/21.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.

Відповідно до частин другої, третьої статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Також згідно частини 2 статті 87 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відтак, враховуючи протиправність дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, вимоги частини другої статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а також ч.2 ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення, з 01.01.2016 року.

Отже, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, виходячи з приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, розрахувавши всі грошові складові довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області в 2018 році, яка знаходиться в його пенсійній справі, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є питання протиправності дій щодо зменшення відсоткового розміру пенсії, складові грошового забезпечення у довідці судом не з`ясовуються.

Крім того, визначення в довідці усіх складових грошового забезпечення та суми належить до виключної компетенції органу, який надає вказану довідку.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 06.09.2022 №, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 744,30 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 88% до 70% сум грошового забезпечення при здійсненні з 01 січня 2016 року перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 88% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 744,30 грн. (сімсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно