Справа № 140/3925/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3925/22 пров. № А/857/11915/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Лозовський О.А.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьк 28 липня 2022 року у справі №140/3925/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

20.05.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі Управління), просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 12.04.2022 №457/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів запропонованих дисциплінарною комісією» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 19.04.2022 №143 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 заробіток за весь час вимушеного прогулу по день прийняття судом рішення у справі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких даних та документів, які в свою чергу підтверджують можливість залучення працівниками Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради власних (цивільних) автомобілів для здійснення автопатруля разом із працівниками ГУНП у Волинській області. Суд першої інстанції вказав, що в матеріалах службового розслідування відсутня будь-яка інформації щодо періоду часу, з якого працівники Муніципальної варти Луцької міської ради заступають та закінчують автопатрулювання та чи міг гр. ОСОБА_2 самостійно пересуватись по місту на власному автомобілі не під час здійснення патрулювання, враховуючи дію комендантської години. Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах службового розслідування відсутні фактичні підтвердження вказаних обставин, зокрема, хто був присутній у вказаний час та може підтвердити вказані дії ОСОБА_1 , що в свою чергу може свідчить про суб`єктивне сприйняття ОСОБА_2 вказаних обставин та проведення необ`єктивного, упередженого, без належної оцінки дійсних обставин службового розслідування. Суд першої інстанції вказав, також, що фактично висновок службового розслідування ґрунтується виключно на поясненнях ОСОБА_2 , що, на думку суду першої інстанції, свідчить про поверхневе, без належного, повного та всебічного дослідження всіх обставин розслідування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення наявності чи відсутності у діях поліцейського складу дисциплінарного проступку. Суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч вимогам пункту 7 розділу V Порядку №893 збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок ОСОБА_1 були здійснені без одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, тобто без пояснень позивача. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається зі змісту акта службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби. Отже, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, з огляду на що спірні накази винесені відповідачем не в межах, не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем допущено порушення правил етичної поведінки поліцейського. Скаржник вказує, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджено, тоді як судом першої інстанції докази вини позивача не враховані та не досліджені. Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти медичний огляд з метою встановлення факту алкогольного сп`яніння, а також поїхати до медичного закладу, проте позивач відмовився. Скаржник вказує, що консультативний висновок спеціаліста від 10.04.2022 №185 не може бути доказом у справі, оскільки дослідження проведено після подій, що відбулись, тоді як огляд на стан сп`яніння повинен проводитись не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Скаржник зазначає, що позивачу було відомо про проведення відносно нього службового розслідування, у позивача відібрано пояснення. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного дослідження усіх доказів у справі та без врахування всіх обставин у справі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що в матеріалах службового розслідування не міститься будь-яких даних та документів, які в свою чергу підтверджують можливість залучення працівниками Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради власних (цивільних) автомобілів для здійснення автопатруля разом із працівниками ГУНП у Волинській області. Зазначає, що в матеріалах службового розслідування відсутні фактичні підтвердження вказаних обставин, зокрема, хто був присутній у вказаний час та може підтвердити вказані дії ОСОБА_1 , що в свою чергу може свідчить про суб`єктивне сприйняття ОСОБА_2 вказаних обставин та проведення необ`єктивного, упередженого, без належної оцінки дійсних обставин службового розслідування.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, в період з 06.05.2021 по 19.04.2022 ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області «Про призначення та проведення службового розслідування» від 10.04.2022 №221 створено дисциплінарну комісію та наказано провести службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області, що мало місце 10.04.2022 о 02.11 поблизу РЦ «Промінь», що по пр.Грушевського, 2, м.Луцька, встановлення причин і умов його вчинення, вини, усунення виявлених можливих порушень та інших питань, відповідно до статтей 4, 14, 15 та 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII та керуючись пунктом 2 розділу 2 порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893.

За результатами проведеного службового розслідування видано наказ ГУНП у Волинській області від 12.04.2022 №457/в, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, вчинення дій, що підривають авторитет Національної поліції, невиконання обов`язків поліцейського встановлених пунктами 1, 2 частини 1 статті 18, пунктами 1, 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктами 1, 2, 3, 4, 6, 13, 14 частини З статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункті 1, 2 розділу 2, пункт 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, керівних вказівок Національної поліції України та Головного управління Національної поліції у Волинській області, щодо дотримання законності та службової дисципліни, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, текст якої закріплено у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», та виразилося у самовільному залишенні маршруту патрулювання, встановленому розстановкою особового складу Луцького РУП ГУНП у Волинській області по забезпечені публічної безпеки та порядку від 09.04.2022 вих. №4033/50/04-2022, перебуванні у нетверезому стані під час несення служби по забезпеченні публічної безпеки та порядку у місті Луцьку з вогнепальною зброєю та спецзасобами в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022, не сприянні та перешкоджанні проведенню службового розслідування шляхом відмови надання пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

З наказом ГУНП у Волинській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції Луцького РУП ГУНП у Волинській області» від 12.04.2022 №457/в ОСОБА_1 ознайомився 19.04.2022.

Так, на виконання частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту, видано наказ ГУНП у Волинській області від 19.04.2022 №143 о/с, відповідно до якого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 19.04.2022.

З вказаним Наказом ОСОБА_1 ознайомився, про що поставив власний підпис.

Не погоджуючись з наказами про звільнення зі служби в Національній поліції, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 580-VIII), відповідно до частини 1 статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Зобов`язання дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, закріплено і у тексті Присяги на вірність Українському народові, яку складає особа, яка вступає на службу в поліції (стаття 64 Закону № 580-VIII).

Згідно із статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Дисциплінарний статут) відповідно до статті 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Статтею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що службове розслідування призначено на підставі рапорту Начальника УГІ ГУНП у Волинській області від 10.04.2022 згідно з яким 10.04.2022 до управління головного інспектора ГУНП у Волинській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 05 год. 20 хв. в чергову частину Луцького РУП ГУНП у Волинській області з лінії « 102» надійшло повідомлення від працівника Департаменту муніципальної варти про те, що 10.04.2022 о 02.11 працівник Департаменту муніципальної варти, їхавши на автомобілі поблизу ТРЦ «ТАМ-ТАМ», що по пр.Соборності, м.Луцька, на транспортному засобі Мерседес (транзитні номера), під`їхав працівник поліції карного розшуку, одягнений у службовий одяг, та хотів перевірити чи перебуває він зі своїм колегою у стані алкогольного сп`яніння, після чого вдарив у область обличчя ОСОБА_2 , а саме надбив зуб.

Дане повідомлення зареєстроване до ІТС ІПНП (журналу ЄО) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за №8832 від 10.04.2022.

Окрім цього, 10.04.2022 до чергової частини Луцького РУП ГУНП у Волинській області з лінії « 102» надійшло повідомлення лікаря про те, що цього ж дня о 05.21 до Луцької міської клінічної лікарні, що по пр.Відродження, м.Луцька, з метою надання медичної допомоги звернувся ОСОБА_2 , з діагнозом: зчмт, струс головного мозку під питанням, забій зуба, не госпіталізовувався. Крім того, останній повідомив, що його побили працівники поліції поблизу РЦ «Промінь» цього ж дня близько 02.00.

Дане повідомлення зареєстроване до ІТС ІПНП (журналу ЄО) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за №8838 від 10.04.2022.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина 1 статті 15 Дисциплінарного статуту).

Аналіз змісту положень Дисциплінарного статуту вказує на те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок №893) відповідно до пункту 1 Розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метою проведення службового розслідування є установлення фактичних даних вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зокрема з`ясування обставин, причин та умов, що його зумовили, а також ступінь вини поліцейського, за наслідками чого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі. При цьому, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Згідно з пунктом 7 Розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

В ході проведення службового розслідування встановлено, що згідно з розстановкою особового складу Луцького РУП ГУНП у Волинській області по забезпеченні публічної безпеки та порядку 09.04.2022 №4033/50/04-2022, затвердженої заступником начальника управління поліції з превентивної діяльності Луцького РУП ГУНП у Волинській області майором поліції ОСОБА_3 , час несення служби з 19:00 09.04.2022 по 08:00 10.04.2022.

Відповідно до вказаної розстановки нарядів о 19 год. 00 хв. 09.04.2022 ОСОБА_1 , заступив на патрулювання та ніс службу на маршруті проспект Волі, а саме від ТЦ «ЦУМ» до Філармонії, та при цьому перебував в однострої та із вогнепальною зброєю, спільно з ним заступили цивільні особи, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В подальшому, 10.04.2022 о 05 год. 20 хв. в чергову частину Луцького РУП ГУНП у Волинській області, надійшло звернення ОСОБА_2 , інспектора муніципальної варти м. Луцьк. Під час проведення службового розслідування у останнього відібрано письмове пояснення в якому ОСОБА_2 повідомив, що 10.04.2022 близько 1 год. 30 хв., в м.Луцьку, на проспекті Президента Грушевського, 2 неподалік ТРЦ «Промінь», оперуповноважений Луцького РУП ГУНП у Волинській області Руднік В.С., який перебував на патрулюванні в м. Луцьк, був одягнений в однострій з табельною вогнепальною зброєю, зупинив автомобіль «Skоdа Fаbіа» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , з метою перевірки транспортного засобу та документів. В ході перевірки автомобіля виник словесний конфлікт із ОСОБА_2 під час якого, за словами останнього, ОСОБА_1 наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_2

10.04.2022, відразу після повідомлення про вказану подію, на місце події направлено слідчо-оперативну групу Луцького РУП ГУНП, відповідального від керівництва Луцького РУП - заступника начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 , відповідального за забезпечення публічної безпеки та порядку на території обслуговування Луцького РУП ГУНП - ОСОБА_3 , безпосереднього керівника ОСОБА_1 - начальника сектору розкритгя злочинів проти власності ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 .

Разом із цим, на місце події направлено працівників управління головної інспекції ГУНП у Волинській області, які в присутності начальника сектору кадрового забезпечення Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 запропонували ОСОБА_1 на місці або в медичному закладі пройти медичне освідування (огляд) у зв`язку з підозрою на перебування під час служби (роботи) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився.

За даним фактом складено відповідний акт про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою на перебування на службі (роботі) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 10.04.2022 № 299/З9-2022, в якому наявний підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення із даним актом (а.с.143).

Окрім цього, факт відмови від проходження медичного освідування зафіксовано на портативний нагрудний відеореєстратор (боді-камеру) працівника УГІ ГУНП у Волинській області.

Також працівниками УГІ ГУНП у Волинській області в присутності ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 складено акт перебування поліцейського на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння від 10.04.2022 № 300/39-2022, в якому зазначено, що 10.04.2022 о 04 год.12 хв. встановлено факт перебування оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 на робочому місці, а саме під час патрулювання в складі патруля (маршрут «пр. Волі - Театральний майдан») із явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та очей, різка зміна окраси шкіри, поведінка, яка не відповідає обстановці, нечітка мова. Від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер та в медичному закладі відмовився (а.с.144).

ОСОБА_1 ознайомився із вказаним актом, що підтверджено його підписом в документі. а також зафіксовано на портативний нагрудний відеореєстратор (боді-камеру) працівника УГІ ГУНП у Волинській області.

В рамках службового розслідування отримано пояснення працівників поліції, що були присутні під час вказаної події, а також ОСОБА_2 , які підтвердили вищеописані обставини.

10.04.2022 отримано пояснення від ОСОБА_1 , який відмовився від надання пояснень в рамках даного службового розслідування.

Окрім цього, під час службового розслідування встановлено, що позивач заступив на маршрут патрулювання в однострої із вогнепальною зброєю. Також ОСОБА_1 24.02.2022 написано рапорт, відповідно до якого встановлено, що за ним закріплено на постійне зберігання та носіння табельна вогнепальна зброя пістолет Макарова із боєприпасами, разом із цим позивачу було видано автомат АК-74, із боєприпасами.

Зазначене стало підставою для висновку за результатами проведеного службового розслідування про порушення ОСОБА_1 вимог, встановлених пунктами 1, 2 частини 1 статті 18, пунктами 1, 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 13, 14 частини 3 статті 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 розділу 2, пункту 3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, керівних вказівок Національної поліції України та Головного управління Національної поліції у Волинській області, щодо дотримання законності та службової дисципліни, порушенні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, та виразилось у самовільному залишенні маршруту патрулювання, встановленому розстановкою особового складу Луцького РУП ГУНП у Волинській області по забезпечені публічної безпеки та порядку від 09.04.2022 вих. №4033/50/04-2022, перебуванні у нетверезому стані під час несення служби по забезпеченні публічної безпеки та порядку у місті Луцьку з вогнепальною зброєю та спецзасобами в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022, не сприянні та перешкоджанні проведенню службового розслідування, шляхом відмови надання пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування.

Згідно з пунктом 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з частиною 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За результатом проведення службового розслідування рекомендовано звільнити оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУ НП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

У позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що позивачу не було відомо про проведення службового розслідування, таке проведено не об`єктивно та упереджено, без належної оцінки дійсних обставин. Зазначає, що матеріали службового розслідування не містять жодної інформації щодо часу, з моменту та закінчення якого працівники Муніципальної варти Луцької міської ради заступають в автопатруль, чи міг ОСОБА_2 самостійно пересуватись по місту на власному автомобілі не під час здійснення патрулювання, враховуючи комендантську годину. Вказує, що матеріали службового розслідування не містять жодного підтвердження вказаних обставин. Вважає, що покарання у вигляді звільнення з органів поліції є надто суворим по відношенню до ОСОБА_1 .

Такі аргументи позивача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 22.10.2019 у справі № 480/3950/18, від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121, від 22 липня 2021 року у справі №580/1954/20 неодноразово наголошувалось, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Суд апеляційної інстанції враховує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським вимог конкретних актів законодавства, наказів та інших відомчих нормативно-правових актів, тобто будь-яке притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинно мати чітко вказану підставу для застосування дисциплінарного стягнення, передбачену або Кодексом законів про працю України, або спеціальним нормативно-правовим актом. Як наслідок, рішення про накладення дисциплінарного стягнення повинно бути винесене в законодавчо встановленому порядку та з дотриманням встановлених строків.

Для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Крім того, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Такі відомості повинні бути викладені у висновку службового розслідування.

Отже, згідно з Дисциплінарним статутом підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Так, при здійсненні службового розслідування на предмет дотримання службової дисципліни оцінці підлягала, окрім того, поведінка позивача, обставини тих подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .

Службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції. Матеріалами службового розслідування зафіксовано, що позивач своїми діями грубо порушив вимоги Правил етичної поведінки поліцейського, Присяги працівника поліції та положень статті 18, статті 23 Закону України «Про Національну поліцію». При здійсненні службового розслідування на предмет дотримання службової дисципліни оцінці підлягала в тому числі поведінка, обставини тих подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а також факт того, що позивач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою пристрою «Драгер» або ж у закладі охорони здоров`я відмовився.

Крім того, прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами скаржника щодо неможливості врахувати консультативний висновок спеціаліста №185 від 10.04.2022, виданого КП «Волинський медичний центр терапії залежності» Волинської обласної ради, відділення поліклініки, оскільки відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника. Відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.

Відмова позивача давати пояснення 10.04.2022 на підставі статті 63 Конституції України, зафіксована у письмовій формі, а також долучені до матеріалів службового розслідування пояснення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , спростовують аргументи позивача щодо не ознайомлення з проведенням службового розслідування, а також обґрунтування висновків такого виключно поясненнями ОСОБА_2 .

Щодо притягнення позивача до відповідальності під час його тимчасової непрацездатності, то відповідно до частини 3 статті 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, то суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених обставин службового розслідування, правомірності висновків про грубе порушення позивачем службової дисципліни, вчинення позивачем дій, що принижують та дискредитують його як працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосовуючи такий захід, відповідач діяв правомірно, в межах законодавчо наданих повноважень.

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із наявністю справи про адміністративні правопорушення щодо особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни, порушення Присяги працівника поліції: скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до позивача як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції, надаючи аналіз висновку службового розслідування та оспорюваним наказам, приходить до переконання, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватися при прийнятті вмотивованого рішення. В діях позивача, на переконання суду апеляційної інстанції, наявний беззаперечний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням обставин у справі, що не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує, що такі дії позивач вчинив під час дії правового режиму воєнного стану під час несення служби із забезпечення публічної безпеки та порядку, з вогнепальною зброєю та спецзасобами.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно встановлено обставини справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 відстрочено Головному управлінню Національної поліції у Волинській області сплату 2977,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення судом апеляційної інстанції, однак доказів сплати судового збору скаржником не надано, сплату такого судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому такий слід стягнути рішенням суду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 липня 2022 року у справі №140/3925/22 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області (місце знаходження: вул. В. Винниченка 11, м. Луцьк, 43025, ) на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) 2977 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять копійок) 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич