Справа № 340/4440/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4440/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року (м. Кропивницький, суддя Притула К.М.) у справі № 340/4440/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

20 вересня 2022 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки (у розмірі 6186,32 грн.) при призначені позивачці з 23.08.2022 року пенсії за віком за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити позивачці нарахування та виплату пенсії за віком у відповідності до частини першої статті 27 та частини першої, другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2019 2021 роки (у розмірі 10 846,37 грн.), з дня призначення пенсії за віком з 23.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідь на звернення № 5301-5853/С-02/8-1100/22 від 12.09.2022 не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень. головним управлінням не приймалось рішень та не вчинялось дій по відмові в перерахунку пенсії, а розглянуло звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги щодо вирішення спору про перерахунок пенсії є передчасними та необґрунтованими.

Позивачем не дотримано Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок № 22-1).

Орган Пенсійного фонду може прийняти певне рішення щодо призначення (перерахунку) чи відмови лише після надходження заяви встановленого зразка з усіма необхідними документами. Із заявою встановленого зразка про призначення пенсії позивач не звертався.

В позовних вимогах позивача немає чіткого обґрунтування свої вимог, тобто не зрозуміло, які саме неправомірні дії щодо неприйнятого рішення за наслідками розгляду звернень вбачає позивач у діях головного управління.

Відповідач зазначає, що чинне законодавство України не передбачає можливості призначений пенсії більше одного разу. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, пенсія позивачу не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, оскільки статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.03.2018 по справі №336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03.04.2018 по справі №753/8128/16-а, від 31.05.2019 по справі №314/272/17 (2-а/314/33/2017).

Згідно матеріалів пенсійної справи позивачки право на призначення пенсії позивачкою, з урахуванням норм ч.2 ст.40 та ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вже використано.

Позивачем не наведено жодної норми на підставі, якої при переведенні з пенсії за вислугою років на пенсію за віком застосовується показник середньої заробітної плати за 2019, 2020, 2021.

Обчислення розміру пенсії проведено з урахуванням страхового стажу 38 років 9 місяців 7 днів (порахований по 31.01.2019). Коефіцієнт страхового стажу, розрахований відповідно до ст. 25 Закону №1058, становить 0,38750.

Заробітна плата за період з 01.06.1995 по 31.08.2011, обчислена згідно зі ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 7241,03 грн. (6186,32 грн х 1,17049, де 6186,32 грн. - проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої обчислено страхові внески та яка обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14); 1,17049 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Заробітна плата за період з 01.06.1995 по 31.08.2011, обчислена згідно зі ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 7241,03 грн. (6186,32 грн х 1,17049, де 6186,32 грн - проіндексована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої обчислено страхові внески та яка обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн. х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14); 1,17049 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Розмір пенсійної виплати позивачки з 23.08.2022 складає 3170,76 грн, де: 2805,90 грн. - розмір пенсії за віком (7241,03 грн. х 0,38750); 364,86 грн. - доплата за 18 років понаднормового стажу (2027,00 грн х 18%, де 2027,00 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.07.2022).

З урахуванням викладеного, пенсія ОСОБА_1 обчислена та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове відмову у задоволенні позову.

Позивачка надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому підтримує висновки суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка перебуває на обліку у відповідача та з 23.08.2022 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.49-50).

Позивачка звернулась до відповідача із заявою від 06.09.2022, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком у відповідності до частини першої статті 27 та частини першої, другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, за 2019 - 2021 роки (у розмірі 10 846,37 грн.), з дня призначення пенсії за віком з 23.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.7). Також позивачка просила відповідача надати інформацію: щодо показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який було застосовано при призначені їй пенсії за віком серпні 2022 року; на підставі якого Закону України позивачці була призначена пенсія за вислугу років у 2010 році.

Листом від 12.09.2022 № 5301-5853/С-02/8-1100/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачку про те, що з 22.12.2010 вона отримувала пенсію за вислугу років, а з 23.08.2022 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію позивачки обчислено з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Також позивачку повідомлено, що застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року переведення на інший вид пенсії, чинним законодавством передбачено лише у разі переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та за умови додавання до страхового стажу не менше 24 календарних місяців (п. 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Не погоджуючись із розрахунком пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, позивачка звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- відповідь пенсійного органу не містить інформації про вирішення питання щодо переведення на інший вид пенсії, також відсутня інформація, що саме неналежна форма заяви була підставою для відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший;

- 22.12.2010 позивачці було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії;

- призначенням пенсії відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачка звернувся вперше, тому при обчисленні позивачу пенсії за віком відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2019-2021 роки). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 по справі № 133/476/15-а та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 по справі №876/5312/17.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 40 Закон № 1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, що нормами ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, яка призначена саме за цим Законом, на інший.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що 22.12.2010 позивачці було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона звернулася вперше у серпні 2022 року.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.200, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Отже, при зверненні особи, якій призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення цього виду пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Таким чином, відповідач після призначення позивачці пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мав розрахувати розмір пенсії з урахуванням показника середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не довів суду правомірності своїх дій.

Посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.03.2018 по справі №336/368/16-а, від 03.04.2018 по справі №753/8128/16-а, від 31.05.2019 по справі №314/272/17, колегія суддів не приймає до уваги, скільки вони стосуються пенсіонерів, які отримували пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не пенсію за вислугу років.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 340/4440/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко