Справа № 320/1298/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 січня 2023 року м. Київ № 320/1298/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Дудін С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, у якому просять суд:

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 02.12.2022 №644 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Вірменії ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області повідомити Адміністрацію державної прикордонної служби України про скасування рішення від 02.12.2022 №644 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Вірменії ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Вірменії ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 02.12.2022 №643 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 громадянці Республіки Вірменії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області повідомити Адміністрацію державної прикордонної служби України про скасування рішення від 02.12.2022 №643 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 громадянці Республіки Вірменії ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 громадянці Республіки Вірменії ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається позовної заяви підписана адвокатом Коваленком Дмитром Леонідовичем.

До позовної заяви на підтвердження повноважень представника позивачів додано ордери на надання правової допомоги серії КВ №801217 від 28.12.2022 та серії КВ №801216 від 28.12.2022.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон №5076) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №5076 ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 4 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 «Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (Нова редакція)» дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

Згідно з пунктом 5 Рішення адвокатів України від 12.04.2019 № 41 типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Згідно з пунктами 1-3 діючого на момент звернення до суду Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Відповідно до пунктів 6-7, 11 цього Положення бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України. Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі "Особистого кабінету адвоката" на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

При цьому, суд звертає увагу на те, що пунктом 6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 визнано таким, що втратило чинність, Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, крім Додатка №1 до Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України N 36 від 17 грудня 2012 року, та пункту 18 Положення, які діють до 01 січня 2022 року.

Так, пунктом 3 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року було затверджено типову форму ордеру (Додаток № 1), яка має Формат А-5, книжечка, зброшурована по 50 аркушів. Відступ зліва для підшивки до матеріалів справи 3,5 см. Відступ зліва для брошурування у ордерну книжку 2 см з пунктиром для легкості відриву.

Пунктом 18 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року, визначено, що при виготовленні ордерів, відповідно до регіону та суб`єкта, що їх замовляє, їм присвоюються серії.

Суд зазначає, що додані до позовної заяви ордери на надання правової допомоги серії КВ №801217 від 28.12.2022 та серії КВ №801216 від 28.12.2022, виконані друкарським способом та відповідають за формою Положенню, затвердженому рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року, яке, як було вказано вище, втратило чинність. Серія виданих ордерів (КВ - Рада адвокатів міста Києва) також передбачена лише Положенням затвердженого рішенням Ради адвокатів України №36 від 17 грудня 2012 року, оскільки чинне Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, визначає, що Раді адвокатів міста Києва відповідає серія АА.

В той же час, суд зауважує, що використання такої форми ордерів з 01.01.2022 року не передбачено.

При цьому, суд враховує, що виготовлений друкарським способом ордер зберігає свою дію як доказ повноважень до їх закінчення у конкретній справі (провадженні), однак, оскільки представник позивачів звернувся до суду після 01.01.2022 року та на підтвердження своїх повноважень надав ордери, виготовлені друкарським способом 28.12.2022, такі документи не підтверджують повноваження представника на підписання та подання позовної заяви до суду.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд зазначає, що структура вказаної норми є чіткою та однозначно закріплює умови її реалізації судом.

З огляду на те, що позовна заява від імені позивачів подана особою, яка не має права на її підписання, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

У пункті 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

У пункті 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах Zubac v. Croatia, Beles and Others v. the Czech Republic, №47273/99, пп. 50-51 та 69, та Walchli v. France, №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення представництва, є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.

Керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

2.Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Дудін С.О.