Справа № 761/22972/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Шелест С.Б.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 через представника за довіреністю Малиновську Е.С. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною оскаржену і триваючу до 24 липня 2020 року у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976293, 45976295, 45976297, 61664131, 61664159 з виконання виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року за № 2610/3926/2012, від 21 липня 2017 року за № 761/4323/16-а бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень);

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень вчинити дії:

видати (направити) стягувачам постанови від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. з виконавчих проваджень № 45957225 та № 45976295 і постанови керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України Міністерства юстиції України, якими скасовано постанови від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976295;

розглянути клопотання стягувачів від 19 травня 2020 року у виконавчих провадженнях, направлені поштою та повідомити про результат їх розгляду;

надати стягувачам (їх представникам) для ознайомлення виконавчі провадження №№ 45957225, 45976293, 45976295, 45976297, 61664131, 61664159;

застосувати у виконавчому провадженні №№ 45957225, 45976293, 45976295, 45976297, 61664131, 61664159 заходи адміністративного попередження, визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вчинити дії, які будуть направлені на примусове виконання постанов Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2021 року у справі № 2610/3926/2012 та від 29 липня 2017 року у справі № 761/4323/16-а.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 через представника за довіреністю ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів було визнано необґрунтованою та передано справу для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід суддів Горяйнова А.М., Файдюка В.В. та Шелест С.Б.

Ухвалою судді від 02 грудня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Горяйнова А.М., Файдюка В.В. та Шелест С.Б. було відмовлено.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до вирішення питання про прийняття відмови від позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень № 45976293, № 45976295, № 61664159, № 61664131. Також роз`яснено ОСОБА_1 правові наслідки прийняття відмови від частини позовних вимог.

Ухвалою суду від 12 січня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову в частині вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень № 45976293, № 45976295, № 61664159, № 61664131 та закрито провадження у справі у відповідній частині.

Також ухвалою суду від 12 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід колегії суддів у складі Горяйнова А.М., Файдюка В.В. та Шелест С.Б.

Крім того ухвалою суду від 12 січня 2023 року, що занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, у Відділу примусового виконання рішень були витребувані:

- докази направлення ОСОБА_1 чи його представнику копій постанов від 10 квітня 2020 року з виконавчих проваджень № 45957225 та № 45976297 і постанови керівника Відділу примусового виконання рішень, якими скасовано постанови від 10 квітня 2020 року у зазначених виконавчих провадженнях;

- докази розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року у виконавчих провадженнях № 45957225 та № 45976297 і повідомлення заявника про результати розгляду зазначених клопотань.

Відповідь на виконання вимог зазначеної ухвали суду було надано листом від 18 січня 2023 року № 976297/20.178.

Під час судового засідання представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС) в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідач і третя особа ОСОБА_2 були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та Департаменту ДВС, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року - скасувати в частині з прийняттям нового рішення у відповідній частині, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень перебували виконавчі провадження №№ 61664131, 45976297, 45957225, в яких стягувачем є ОСОБА_1 та виконавчі провадження №№ 61664159, 45976295, 45976293, в яких стягувачем є ОСОБА_2 .

Вказані виконавчі провадження були відкриті у зв`язку з примусовим виконанням виконавчих листів, виданих на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року у справі № 2610/3926/2012 та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі № 761/4323/16-а

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року у справі № 2610/3926/2012, серед іншого, було зобов`язано Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київську міську раду у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га, за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003 року, ОСОБА_2 від 06 червня 2005 року, про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га, за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Примусове виконання виконавчих листів, виданих на виконання цього судового рішення, здійснюється у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976295, 45976293, 45976297.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі № 761/4323/16-а було, зокрема, зобов`язано Департамент ДВС відновити виконавчі провадження №№ 45976295, 45976297, 45957225, 45976293 в порядку, визначеному ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» та утриматися від закінчення виконавчих проваджень №№ 45976295, 45976297 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва за № 2610/3926/2012 від 23 грудня 2014 року раніше ніж буде закінчено, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі провадження №№ 45957225, 45976293 з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва за № 2610/3926/2012 від 23 грудня 2014 року.

Примусове виконання виконавчих листів, виданих на виконання цього судового рішення, здійснюється у виконавчих провадженнях №№ 61664131 і 61664159.

З урахуванням ухвали суду від 12 січня 2023 року про прийняття відмови ОСОБА_1 від частини позовних вимог, предметом апеляційного перегляду є рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297.

Щодо ходу зазначених виконавчих проваджень судом першої інстанції були встановлені такі обставини.

На примусовому виконанні у державного виконавця Рубель І.В. перебуває виконавче провадження № 45976297, яке розпочате 13 січня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2610/3926/2012, в якому стягувачем є ОСОБА_1 , боржником - Київська міська рада.

Згідно з виконавчим листом Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київську міську раду було зобов`язано у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га, за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодіння АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003 року, ОСОБА_2 від 06 червня 2005 року, про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га, за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодіння АДРЕСА_1 .

В постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець надав боржнику строк для самостійного виконання рішення суду - до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець 14 травня 2015 року та 14 вересня 2015 року направив вимоги про негайне виконання рішення суду.

Постановами від 14 травня 2015 року та 14 вересня 2015 року державний виконавець накладав на боржника - Київську міську раду штраф за невиконання рішення суду.

Також 15 травня 2019 року, 23 січня 2020 року та 16 квітня 2020 року державний виконавець направляв вимоги щодо виконання рішення суду.

Листом від 03 грудня 2015 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) повідомив Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень), що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року у справі № 2610/3926/2012 Київською міською радою прийнято рішення «Про відмову у безоплатній передачі громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 ». А тому оскільки Київська міська рада фактично та повно виконала рішення суду, просили закінчити виконавче провадження про що винести постанову.

Постановою від 14 січня 2016 року було закінчено виконавче провадження. Однак постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року № 761/4323/16-а визнано незаконними та скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень, зокрема, від 14 січня 2016 року № 45976297 та зобов`язано Департамент ДВС відновити, зокрема, виконавче провадження № 45976297 в порядку визначеному ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання судового рішення головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Думанська А.Л. постановою від 27 липня 2017 року відновила виконавче провадження.

Листом від 21 липня 2017 року № 0 Департамент земельних ресурсів після розгляду постанов про відновлення виконавчого провадження повідомив Відділ примусового виконання рішень, що дії Департаменту земельних ресурсів щодо розроблення проекту рішення Київської міської ради про безоплатну передачу земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будуть суперечити нормам чинного земельного законодавства, а тому законних підстав для підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради немає. Також, враховуючи, що Департаментом земельних ресурсів фактично та повно виконано постанову суду, просили закінчити виконавче провадження.

Державний виконавець 15 травня 2019 року, 23 січня 2020 року, 16 квітня 2020 року, 14 липня 2020 року, 27 листопада 2020 року, 18 березня 2021 року, 29 червня 2021 року, 27 липня 2021 року, 15 липня 2021 року направляв боржнику вимоги щодо виконання рішення суду.

Листом від 12 травня 2020 року Київська міська рада повідомила державну виконавчу службу про те що проект рішення опубліковано на офіційному веб сайті Київської міської ради. Також повідомлено, що проект рішення буде розглянутий після закінчення карантинних заходів.

До Відділу примусового виконання рішень 22 серпня 2020 року надійшло клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року, в якому він просив: одержати від посадових осіб боржника необхідні пояснення з приводу розробки проекту рішення Київської міської ради; звернутися до суду який ухвалив рішення із заявою про роз`яснення рішення, якщо воно є незрозумілим; викликати міського голову щодо невиконання рішення суду, а у випадку, якщо не з`явиться без поважних причин, застосувати до нього привід; накласти стягнення на боржника у виді штрафу, скласти адміністративні протоколи за ст. 18813 КУпАП; направити вимогу особисто Київському міському голові та зобов`язати надати пояснення щодо невиконання рішення суду та вимог; звернутися до суду з метою встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду голови Київської міської ради; внести виправлення у вимоги.

Таке ж клопотання надійшло до Відділу примусового виконання рішень від ОСОБА_1 . Державний виконавець розглянув зазначені клопотання та листом від 03 червня 2020 року №5331/Т-14487/20.1 надав відповідь. Водночас матеріали виконавчого провадження не місять доказів направлення вказаного листа заявникам.

Київська міська рада, розглянувши вимоги державного виконавця від 18 березня 2021 року та 23 березня 2021 року, повідомила Відділ примусового виконання рішень, що проект рішення був розглянутий на пленарному засіданні Київської міської ради 13 лютого 2020 року та 12 березня 2020 року по суті та за результатами голосування рішення не прийнято. В подальшому проект рішення неодноразово включався до порядку денного пленарних засідань Київської міської ради, однак не був розглянутий. Також в листі повідомляється, що проект рішення включений до проекту порядку денного пленарного засідання Київської міської ради 08 квітня 2021 року.

На вимогу від 29 червня 2021 року Київська міська рада повідомила, що проект рішення на засіданні постійної комісії 17 лютого 2021 року було відхилено та вказані матеріали було повернуто до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Листом від 16 липня 2021 року представник Київської міської ради повідомив державного виконавця що станом на 16 липня 2021 року проект рішення знаходиться на розгляді постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин.

Заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Озадовський Р.Ю. здійснив перевірку виконавчого провадження та постановою від 16 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 від 28 січня 2020 року в частині визнання бездіяльності державного виконавця відділу Рубель І.В. задовольнив.

Листом від 12 лютого 2020 року Київська міська рада повідомила державного виконавця про причини неможливості на той час прийняття рішення на виконання рішення суду.

Згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень (далі - АСВП), постановою від 06 грудня 2021 року державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що постанова про закінчення виконавчого провадження приймається у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Думанська А.Л. 05 січня 2015 року відкрила виконавче провадження № 45957225 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/3926/2012, яким зобов`язано Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та Київську міську раду у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили, розробити проект рішення про безоплатну передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 загальною площею 0,2768 га за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодіння АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні заяви ОСОБА_1 від 25 листопада 2003 року, ОСОБА_2 від 06 червня 2005 року, про приватизацію вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,2768 га за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин останніх в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Боржником за цим виконавчим провадженням є Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, стягувачем - ОСОБА_1 .

У виконавчому провадженні № 45957225 державний виконавець 20 травня 2015 року та 14 вересня 2015 року направляв вимоги боржнику про виконання рішення суду.

Постановами від 20 травня 2015 року та від 14 вересня 2015 року державний виконавець у зв`язку із невиконанням рішення суду виносив постанови про накладення штрафу на боржника - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі - Департамент земельних ресурсів).

Листом від 11 серпня 2015 року Департамент земельних ресурсів повідомив Відділ примусового виконання рішень про виконання рішення суду, зазначивши, що ним підготовлено проект рішення Київської міської ради «Про відмову у безоплатній передачі громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення садівництва, для будівницва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 », а тому просив закрити виконавче провадження.

Постановою від 25 лютого 2016 року державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі № 761/4323/16-а було скасовано постанову від 25 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження.

На виконання судового рішення постановою державного виконавця від 27 липня 2017 року було відновлено виконавче провадження.

Листом від 19 серпня 2017 року № 1 Департамент земельних ресурсів після розгляду постанов про відновлення виконавчого провадження повідомив Відділ примусового виконання рішень, що дії Департаменту земельних ресурсів щодо розроблення проекту рішення Київської міської ради про безоплатну передачу земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будуть суперечити нормам чинного земельного законодавства, а тому законних підстав для підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради немає. Та враховуючи, що Департаментом земельних ресурсів фактично та повно виконано постанову суду, просили закінчити виконавче провадження.

Постановою від 17 квітня 2019 року було закінчено виконавче провадження на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року у справі № 761/19292/19 було скасовано постанову від 17 квітня 2019 року про закінчення виконавчого провадження.

На виконання судового рішення постановою державного виконавця від 04 лютого 2020 року було відновлено виконавче провадження.

Департамент земельних ресурсів, розглянувши постанову про відновлення виконавчого провадження, повідомив Відділ примусового виконання рішень про те, що був розроблений проект рішення та направлений до Київської міської ради для розгляду. В той же час в листі повідомлено, що на пленарному засіданні рішення не прийнято.

Постановою від 10 квітня 2020 року державний виконавець скасував постанову про відновлення виконавчого провадження від 04 лютого 2020 року у зв`язку із скасуванням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року.

Заступник директора Департаменту - начальник Відділу примусового виконання рішень при перевірці виконавчого провадження № 45957225, постановою від 27 травня 2020 року скасував постанову державного виконавця від 10 квітня 2020 року.

Державний виконавець 29 червня 2021 року направив вимогу директору Департаменту земельних ресурсів та вимагав надати інформацію про результати розгляду та прийняття рішення Київською міською радою.

Листом від 12 липня 2021 року Департамент земельних ресурсів повідомив Відділ примусового виконання рішень про те, що на виконання рішення суду розроблено проект рішення та передано до Київської міської ради.

Надалі листом від 06 серпня 2021 року Департамент земельних ресурсів повідомив Відділ примусового виконання рішень, що проект рішення Київської міської ради передано до управління організаційного та документального забезпечення діяльності Київської міської ради для формування попереднього проекту порядку денного пленарного засідання Київської міської ради.

Заступник директора Департаменту - начальник Відділу примусового виконання рішень Озадовський Р.Ю. постановою від 16 листопада 2021 року відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28 січня 2020 року щодо бездіяльності державного виконавця Нідченка Д.Є. та зобов`язання вчинити дії по виконавчому провадженні № 45957225.

Постановою від 17 листопада 2021 року державний виконавець закінчив виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що постанова про закінчення виконавчого провадження приймається у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень, ОСОБА_1 через представника за довіреністю Малиновську Е.С. звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки провадження у справі відкрите за позовом ОСОБА_1 , тому розгляду підлягають лише ті вимоги, що стосуються виконавчих проваджень №№ 61664131, 45976297 та 45957225.

Суд першої інстанції також зауважив, що одним із боржників є Київська міська рада, яка є колегіальним органом і його діяльність чітко визначена Регламентом Київської міської ради, що затверджений рішенням Київської міської ради від 07 липня 2016 № 579/579 (далі - Регламент). Порядок прийняття рішення на пленарному засіданні Київради визначено ст. 37 Регламенту, відповідно до якої рішення Київради вважається прийнятим, якщо на пленарному засіданні за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу Київради, окрім випадків, передбачених цим Регламентом.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень вчинити дії - видати (направити) стягувачам постанови від 10 квітня 2020 року і постанови керівника Відділу примусового виконання рішень, якими скасовано постанови від 10 квітня 2020 року суд першої інстанції зазначив, що стягувач має доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, яка містить зазначені постанови, тобто стягувач мав можливість з ними ознайомитись. Також суд першої інстанції зауважив, що матеріали позовної заяви та виконавчих проваджень не містять доказів, що стягувач звертався із заявою про надання копій відповідних постанов.

Щодо позовних вимог про зобов`язання позивача розглянути клопотання стягувача від 19 травня 2020 року у виконавчих провадженнях, направлених поштою та повідомити про результат їх розгляду, суд першої інстанції зазначив, що відповідні клопотання розглянуті, а листи про результати їх розгляду містяться в матеріалах виконавчого провадження.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача надати стягувачам (їх представникам) для ознайомлення виконавчі провадження №45957225, 45976293, 45976295, 45976297, 61664131, 61664159 суд першої інстанції відмовив з підстав відсутності доказів звернення до державного виконавця з проханням ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, у задоволенні якого було б відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання державного виконавця застосувати у виконавчих провадженнях заходи адміністративного попередження, визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції зазначив, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, застосування певних заходів примусового виконання рішення суду відноситься до дискреційних повноважень державного виконавця. У випадку, якщо на думку стягувача, державний виконавець порушує власні зобов`язання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», він не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом та оскаржити таку бездіяльність.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких відстав.

Як вже зазначалося, предметом апеляційного перегляду є рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297.

Зазначені виконавчі провадження були відкриті у зв`язку з пред`явленням до виконання двох виконавчих листів, виданих на виконання постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року у справі № 2610/3926/2012, якою було, зокрема, зобов`язано Головне управління земельних ресурсів та Київську міську раду у місячний строк з часу набрання постанови суду законної сили розробити проект рішення про безоплатну передачу, зокрема, ОСОБА_1 земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2768 га за нормами, що визначені ст. 121 Земельного кодексу України, з цільовим призначенням для ведення садівництва, для будівництва і обслуговування жилого будинку, для будівництва індивідуального гаражу, з урахуванням ідеальних частин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 та розглянути на пленарному засіданні, зокрема, заяву ОСОБА_1 від 25 листопада 2003 року про приватизацію вказаної земельної ділянки.

Боржником у рамках виконавчого провадження № 45957225 є Департамент земельних ресурсів, а у рамках виконавчого провадження № 45976297 - Київська міська рада. Стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях є позивач у справі - ОСОБА_1 .

На час апеляційного розгляду справи позивач, з урахуванням заяви про прийняття відмови від частини позовних вимог, просить визнати протиправною оскаржену і триваючу до 24 липня 2020 року у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976297 бездіяльність Відділу примусового виконання рішень та зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме:

- видати (направити) стягувачу постанову від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. з виконавчого провадження № 45957225 і постанову керівника Відділу примусового виконання рішень, якою скасовано постанову від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. у виконавчому провадженні № 45957225;

- розглянути клопотання стягувача від 19 травня 2020 року у виконавчих провадженнях, що направлені поштою та повідомити про результат їх розгляду;

- надати стягувачу (його представнику) для ознайомлення виконавчі провадження №№ 45957225, 45976297;

- застосувати у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976297 заходи адміністративного попередження, визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вчинити дії, які будуть направлені на примусове виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2021 року у справі № 2610/3926/2012.

Прохальна частина адміністративного позову ОСОБА_1 не містить чіткої вказівки на те, в чому саме полягає оскаржувана бездіяльність Відділу примусового виконання рішень. Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів, враховуючи підстави позову, виходить з того, що така бездіяльність полягає у невчиненні дій, які ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача вчинити в судовому порядку.

Також під час апеляційного розгляду справи колегія суддів враховує, що постановою від 17 листопада 2021 року було закінчено виконавче провадження № 45957225, а постановою державного виконавця від 06 грудня 2021 року - виконавче провадження № 45976297.

Зазначені постанови ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку, однак розгляд відповідних позовних заяв не закінчено.

Під час судового засідання представники ОСОБА_1 та Департаменту ДВС підтвердили, що постанови від 17 листопада 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 45957225 та від 06 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 45976297 є чинними і в установленому законом порядку не скасовані.

Перевіряючи обґрунтованість вимоги про зобов`язання відповідача видати (направити) стягувачу постанову від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. з виконавчого провадження № 45957225 і постанову керівника Відділу примусового виконання рішень, якою скасовано постанову від 10 квітня 2020 року державного виконавця Нідченко Д.Є. у виконавчому провадженні № 45957225, а також про визнання протиправною бездіяльності щодо невчинення таких дій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Постановою від 10 квітня 2020 року державний виконавець скасував постанову про відновлення виконавчого провадження від 04 лютого 2020 року у зв`язку із скасуванням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року.

Заступник директора Департаменту - начальник Відділу примусового виконання рішень при перевірці виконавчого провадження № 45957225, постановою від 27 травня 2020 року скасував постанову державного виконавця від 10 квітня 2020 року.

Особливості надсилання документів виконавчого провадження визначені в ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами ч. 1 ст. 28 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що у разі якщо у виконавчому документі зазначено адреси електронної пошти стягувача та/або боржника, документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та/або боржнику також електронною поштою.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Позивач стверджує, що станом на 24 липня 2020 року не отримав постанову державного виконавця від 10 квітня 2020 року про скасування раніше прийнятої постанови про відновлення виконавчого провадження № 45957225 від 04 лютого 2020 року та постанову заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень від 27 травня 2020 року про скасування постанови державного виконавця від 10 квітня 2020 року.

У свою чергу відповідач стверджує, що такі постанови були направлені стягувачу засобами поштового зв`язку.

На виконання вимог ухвали суду від 12 січня 2023 року Відділ примусового виконання рішень повідомив, що постанови від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 були направлені стягувачу простою кореспонденцією. На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії супровідного листа від 10 квітня 2020 року № 45957225/20.1/4, згідно з яким ОСОБА_1 направлено копію постанови від 10 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 та супровідного листа від 27 травня 2020 року № 45957225/20.1/4, згідно з яким ОСОБА_1 направлено копію постанови від 27 травня 2020 року за адресою: вул. Максименка, 34, м. Київ, 01601.

Разом з тим доказів фактичного направлення відповідних листів засобами поштового зв`язку відповідач не надав.

Крім того у супровідному листі від 27 травня 2020 року № 45957225/20.1/4 зазначено неповну поштову адресу ОСОБА_1 , а саме - не зазначено номер квартири.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить з того, відповідач не надав доказів надсилання стягувачу постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 в спосіб, визначений ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

В той час як саме на Відділ примусового виконання рішень як на суб`єкта владних повноважень положеннями абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень, яка полягає у ненаправленні (неврученні) ОСОБА_1 копій постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 та зобов`язати відповідача вчинити відповідні дії.

При ухваленні рішення колегія суддів враховує, що постановою державного виконавця від 17 листопада 2021 року було закінчено виконавче провадження № 45957225. Разом з тим вказана обставина не перешкоджає направленню стягувачу копій постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути клопотання стягувача від 19 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45976297 та повідомити про результати його розгляду, колегія суддів приходить до таких висновків.

До Відділу примусового виконання рішень 22 серпня 2020 року надійшло клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року, в якому він просив: одержати від посадових осіб боржника необхідні пояснення з приводу розробки проекту рішення Київської міської ради; звернутися до суду який ухвалив рішення із заявою про роз`яснення рішення, якщо воно є незрозумілим; викликати міського голову щодо невиконання рішення суду, а у випадку, якщо не з`явиться без поважних причин, застосувати до нього привід; накласти стягнення на боржника у виді штрафу, скласти адміністративні протоколи за ст. 18813 КУпАП; направити вимогу особисто Київському міському голові та зобов`язати надати пояснення щодо невиконання рішення суду та вимог; звернутися до суду з метою встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду голови Київської міської ради; внести виправлення у вимоги.

Листом Заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 03 червня 2020 року № 5331/Т-14487/20.1 «Щодо розгляду клопотань» ОСОБА_1 було надано відповідь на зазначене клопотання, в якому викладено інформацію про виконавчі дії, вчинені в рамках виконавчого провадження № 45976297.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За правилами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що універсальний спосіб оформлення рішення, прийнятого за наслідками розгляду клопотання сторони виконавчого провадження, не встановлений і в кожному випадку визначається державним виконавцем з урахуванням змісту прохання, викладеного у відповідному клопотанні.

В цілому погоджуючись з тим, що клопотання сторони виконавчого провадження може бути вирішене шляхом направлення листа, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 45976297 не було вирішене відповідачем.

Колегія суддів наголошує на тому, що лист від 03 червня 2020 року № 5331/Т-14487/20.1 «Щодо розгляду клопотань» не містить відомостей щодо рішення державного виконавця з питань, порушених стягувачем у зазначеному клопотанні. Як вже зазначалося, у вказаному листі лише викладено інформацію про виконавчі дії, що були вчинені в рамках виконавчого провадження № 45976297.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень, яка полягає у нездійсненні належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45976297.

Разом з тим відсутні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути зазначене клопотання, адже постановою державного виконавця від 06 грудня 2021 року виконавче провадження № 45976297 було закінчене. Порушені заявником питання безпосередньо пов`язані з примусовим виконанням судового рішення і не можуть бути вирішені поза межами виконавчого провадження.

Перевіряючи обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати стягувачу (його представнику) для ознайомлення виконавчі провадження №№ 45957225, 45976297, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Згідно з п. 11 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження можуть знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у відповідному органі державної виконавчої служби, офісі приватного виконавця у спеціально визначений для прийому громадян час і в тому обсязі, в якому вони бажають, за усним клопотанням до виконавця.

Сторони виконавчого провадження (їх представники) або прокурор як учасник виконавчого провадження за бажанням можуть ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в інший час. Виконавче провадження надається їм для ознайомлення на підставі письмової заяви, в якій зазначаються бажана дата та час ознайомлення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що на особу, яка звертається до суду, покладається обов`язок надання доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Доводів та доказів, які б вказували на те, що право ОСОБА_1 чи його представника на ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297 було порушене відповідачем, до суду не надано.

Під час апеляційного розгляду справи представник позивача надала копії клопотань від 19 листопада 2021 року, в яких, серед іншого, містилися прохання надати для ознайомлення матеріали виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297.

Разом з тим у межах цієї справи ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Відділу примусового виконання рішень, яка тривала до 24 липня 2020 року, про що чітко зазначено в позовній заяві. Під час судового засідання представник позивача також повідомляла про те, що бездіяльність відповідача у рамках виконавчих провадженнях за інші періоди є предметом окремого позову.

Також колегія суддів наголошує на тому, що право сторони виконавчого провадження (її представника) ознайомлюватись із матеріалами виконавчого провадження закріплене безпосередньо в ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» і реалізація такого права не потребує додаткового покладення на відповідача обов`язку надати матеріали виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297 для ознайомлення.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати стягувачу (його представнику) для ознайомлення виконавчі провадження №№ 45957225, 45976297.

Перевіряючи обґрунтованість вимоги позивача про зобов`язання відповідача застосувати у виконавчих провадженнях №№ 45957225, 45976297 заходи адміністративного попередження, визначені ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вчинити дії, які будуть направлені на примусове виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2021 року у справі № 2610/3926/2012, колегія суддів приходить до таких висновків.

Положеннями ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний обсяг прав виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Особливості виконання рішень немайнового характеру визначені в розділі Розділі VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (до яких належить постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року у справі № 2610/3926/2012) встановлений ст. 63 зазначеного Закону.

Вказані норми права у своїй сукупності вказують на те, що під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішення немайнового характеру в рамках виконавчих проваджень №№ 45957225, 45976297 державний виконавець наділений повноваженнями використовувати лише ті заходи з передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», які відповідають також ст. 63 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим позовні вимоги ОСОБА_1 не містять вказівки на те, які саме дії з передбачених ч. 3 ст. 18 та ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить зобов`язати вчинити державного виконавця та, відповідно, у невчиненні яких саме дій полягає оскаржувана бездіяльність відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає відповідну позовну вимогу не у достатній мірі обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того колегія суддів в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, для чого неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Однак застосування певних заходів примусового виконання рішення суду відноситься до дискреційних повноважень державного виконавця. У випадку, якщо на думку стягувача, державний виконавець порушує власні зобов`язання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», він не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом та оскаржити таку бездіяльність, чітко зазначивши які саме дії не були вчинені.

Колегія суддів вважає необхідним повторно наголосити на тому, що виконавчі провадження № 45957225 та № 45976297 були закінчені згідно з постановами від 17 листопада 2021 року та від 06 грудня 2021 року.

Зазначена обставина виключає можливість застосування такого способу захисту прав стягувача, як зобов`язання Відділу примусового виконання рішень вчинити дії, направлені на примусове виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2021 року у справі № 2610/3926/2012.

Отже, доводи апеляційної скарги лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду від 08 липня 2022 року та є підставою для його скасування в частині.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року - скасувати в частині з прийняттям нового рішення у відповідній частині.

У зв`язку з прийняттям відмови від адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в рамках виконавчих проваджень № 45976293, № 45976295, № 61664159, № 61664131 судовий збір у розмірі 5044 грн 80 коп, сплату якого відстрочено ухвалою суду від 08 грудня 2022 року, не підлягає стягненню з учасників справи.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 160, 229, 242, 257, 268, 272, 287, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у ненаправленні (неврученні) ОСОБА_1 копій постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 та у нездійсненні належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45976297, а також у частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направити (вручити) ОСОБА_1 копії постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 - скасувати.

Визнати протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у ненаправленні (неврученні) ОСОБА_1 копій постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225 та у нездійсненні належного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45976297.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направити (вручити) ОСОБА_1 копії постанов від 10 квітня 2020 року та від 27 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 45957225.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

С.Б. Шелест