Справа № 360/7125/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2023 року Справа № 360/7125/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом представника позивача Куліша Бориса Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов представника позивача Куліша Бориса Михайловича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому він просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 на шахті імені 60-річчя СРСР, яка 24.02.1992 року перейменована на шахту Довжанська-Капітальна виробничого об`єднання Свердловантрацит з 03.04.1992 року по 16.07.1992 року, з 17.07.1992 року по 26.05.1997 року, з 30.01.1998 року по 08.02.2012 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці на підставі поданої заяви про перерахунок пенсії від 25 березня 2021 року, зарахувавши до його пільгового стажу період роботи на шахті Довжанська-Капітальна виробничого об`єднання Свердловантрацит з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 08.02.2012.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 березня 2021 року позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області з заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455- IV з врахуванням всього пільгового стажу за Списком 1, а саме періодів роботи: Шахта імені 60-річчя СРСР, яка 24.02.1992 року перейменована на шахту Довжанська-Капітальна виробничого об`єднання Свердловантрацит з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 08.02.2012.

Листом від 05.04.2021 вищевказані періоди роботи не зараховані до пільгового стажу, оскільки відсутні довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Окрім того, у трудовій книжці відсутні записи про проведення атестації робочих місць.

Також відповідачем в листі зазначено, що загальний стаж ОСОБА_2 складає 38 років 4 міс. 22 дні, з врахуванням пільгового стажу за Списком № 1, який складає 10 років.

Позивачем зазначено, що для підтвердження пільгового стажу за Списком 1 до заяви було надано копії документів, такі як довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 08.02.2012. На підтвердження проведення атестації робочих місць на шахті ДовжанськаКапітальна виробничого об`єднання Свердловантрацит позивачем надано відповідні накази які значаться також в заяві від 25.03.2021 року. Проте Відповідач не врахував вищевказані документи, та безпідставно не зарахував періоди роботи.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 19.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 10.01.2022 вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 26.09.2022 вирішено подальший розгляд адміністративної справи № 360/7125/21 здійснювати на підставі її матеріалів в електронній формі.

Враховуючи дистанційний режим роботи суду в період воєнного стану та відсутність клопотань сторін про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, з метою дотримання безпеки учасників процесу та працівників апарату суд розглядає справу в порядку письмового провадження за матеріалами справи в електронній формі за відсутності учасників справи та відсутності необхідності допиту свідків та експертів відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України.

09.12.2021 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що 23.10.2018 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком та надав наступні документи згідно з розпискою-повідомленням: паспорт НОМЕР_1 ; картку фізичної особи платника податків від 16.10.1998; атестат від 20.07.1982; диплом НОМЕР_2 ; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 23.10.2018; трудову книжку серії НОМЕР_3 .

Відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача, наданих їм документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5 від 17.04.2019), наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, призначено пенсію позивачу за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), страховий стаж роботи складає 38 роки 4 місяці 22 дні, з них стаж роботи на пільгових умовах 10 років.

01.04.2021 до відповідача надійшла заява позивача від 25.03.2021 довільної форми, в якій він просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з врахуванням всього пільгового стажу за Списком № 1, а саме періодів роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 08.02.2012 згідно додатково наданих документів. 05.04.2021 відповідач листом за № 54-55/Є-21/8-1238/21 надав роз`яснення на звернення позивача.

Відповідач зазначає, що позивач до відповідача з заявою згідно з Законом № 1058-ІУ та Порядком № 22-1 не звертався. До суду позивач також не надав жодних доказів, які б свідчили про його звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії встановленого зразку, визначеного Порядком № 22- 1. До заяви від 25.03.2021, були додані лише ксерокопія довідок та наказів.

При призначенні пенсії позивачу пільговий стаж враховано відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК - 5), наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідач також зазначає, що оскільки, в трудовій книжці позивача відсутні відомості передбачені пунктом 2.14 Інструкції № 58 (про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, та про атестацію робочого місця), а згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу, наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про спеціальний стаж наявні лише з 2000 року, уточнюючі довідки за спірні періоди позивачу при зверненні з заявою про призначення пенсії не надавались, то періоди роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999 не зараховані до пільгового стажу роботи позивача при призначенні пенсії.

Період з 19.10.2004 по 20.03.2006 не зараховано до пільгового стажу, у зв`язку з відсутністю інформації про проведення атестації робочого місця, також відповідачу не були надані підтверджуючи довідки за спірний період.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Свердловським МВ УМВС України в Луганській області 05.05.2010 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера.

23.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком.

Пенсія позивачу була призначена з 23.10.2018 за наявності пільгового стажу понад 10 років, до пільгового стажу зараховані лише періоди роботи позивача, які підтверджені відомостями з реєстру застрахованих осіб, що визнають сторони і підтверджено матеріалами пенсійної справи позивача.

Позивач з заявою довільної форми від 25.03.2021, яка зареєстрована в управлінні 01.04.2021 № 55/Є-1238-21, звернувся до відповідача, в якій просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням всього пільгового стажу за Списком №1, а саме: періодів роботи на Шахті імені «60-річчя СРСР», яка 24.02.1992 перейменована на шахту «Довжанська-Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 08.02.2012. До заяви були надані копії довідок, зокрема, копія довідок №№145-147 від 03.02.2021, додаткові відомості №148 від 03.02.2021, копія особистої картки, копія перекладної записки від 17.07.1992 та від 13.05.1997, копія особової картки №506, копія наказів №151/к від 1997 року, №176/2 від 03.04.1992, №38/к від 30.01.1998, №163/к від 20.02.2006, №18/к від 08.02.2012, №773 від 19.10.1999, №373 від 18.03.2010, довідка №149 від 03.02.2021, доповнення до довідки про заробітній платі №150 від 03.02.2021, копія листа №69/05-1080 від 25.10.1999, копія переліку до Списку№1, копія листа №11/1171-33 від 01.04.2005, копія листа №11/5727-33 від 18.11.2010, копія довідки про перейменування підприємства №151 від 03.02.2021.

Листом від 05.04.20221 № 54-55/Є-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ відмовило у перерахунку пенсії, зазначивши, що загальний стаж роботи позивача складає 38 років 4 місяці 22 дня з урахуванням пільгового стажу за списком №1, який складає 10 років. Періоди роботи на шахті «60-річчя СРСР» в/о «Свердловантрацит» з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999 до пільгового стажу не зараховані у зв`язку з тим, що довідки, які, уточнюють особливий характер роботи, видані підприємством, яке розташоване та зареєстроване на території, непідконтрольній українській владі. Пільговий стаж за Списком №1 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.01.2000 по 18.04.2004 та з 21.03.2006 по 08.02.2012.

Дослідженням копії ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення Пенсії встановлено, що визначений управлінням страховий стаж позивача складає 40 років 4 місяці 22 дні, в тому числі пільговий стаж за списком № 1 12 років 1 місяць 8 днів. Періоди роботи позивача з 01.01.2000 по 31.05.2003, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 08.02.2012 зараховані до пільгового стажу за Списком №1. Період роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999 та з відповідачем не зараховані до пільгового стажу позивача, а лише до страхового стажу.

Відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 24.07.1986 містять такі записи щодо спірних періодів його роботи:

Шахта імені «60-річчя СРСР»:

запис 14 03.04.1992 прийнятий учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №176/к від 03.04.1992);

запис 15 - 17.07.1992 переведений гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка);

Шахта імені «60-річчя СРСР» перейменована на шахту «Довжанська-Капітальна» в/о «Свердловантрацит»;

запис 16 07.02.1994 переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею (перекладна записка №144 від 24.04.1992);

запис 17 24.04.1992 Шахта імені «60-річчя СРСР» перейменована на шахту «Довжанська-Капітальна» в/о «Свердловантрацит» (рішення міськвиконкома №144 від 24.04.1992);

запис 18 28.02.1995 на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 3 розряду (наказ про атестацію від 28.02.1995);

запис 19 26.05.1997 звільнений за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України (наказ №151/к від 27.05.1997);

Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта імені «Довжанська-Капітальна»:

запис 22 - 30.01.1998 прийнятий гірником відчесного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №68/к від 30.01.1998);

запис 23 - 30.01.1998 на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №314 від 28.02.1995);

запис 24 - на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №773 від 19.10.1998);

запис 26 - на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №364 від 21.08.2006);

запис 27 20.02.2006 переведений гірником по ремонту гірничих виробів підземним 4 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №163/к від 20.02.2006);

запис 28 18.02.2010 - на підставі атестації гірник по ремонту гірничих виробів з повним робочим днем під землею (наказ про атестацію №373 від 18.03.2010);

запис 29 08.02.2012 звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (наказ №17/к від 08.02.2012).

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, містять всі необхідні реквізити наказів про прийняття та звільнення з посади позивача, а також про атестацію його робочого місця у спірний період.

На підтвердження спірного періоду роботи, позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії відповідачу надавалися копії довідок №145, №146, №147, №147 від 03.02.2021, видані Производственным подразделением «Шахтоуправление Свердловское» (мовою оригіналу), якими підтверджено що позивач у спірний період працював на посадах з повним робочим днем під землею; додаткові відомості № 148 від 03.02.2021, особову картку ОСОБА_1 , перекладна записка від 17.07.1992, від 13.05.1997, довідка про заробітну плату №149 від 03.02.2021 за 1992-1997 роки, доповнення до довідки плату №150 від 03.02.2021, лист Управління праці та зайнятості населення від 25.10.1999 №69/05-1080 щодо атестації робочих місць, перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1, а також довідка про перейменування підприємства від 03.02.2021 №157 та копії наказів №176/к від 03.04.1992, №38/к від 30.01.1998, №314 від 26.02.1995, №773 від 19.10.1999.

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме наявність підстав для зарахування до пільгового підземного стажу за списком №1 періодів роботи позивача на шахті імені 60-річчя СРСР з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, а також наявності в позивача права на пенсію за законом відповідно до вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано позов і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Аналіз зазначених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено, що Марківське ОУПФУ Луганської області за заявою позивача від 25.03.2021, яка зареєстрована в управлінні 01.04.2021, про перерахунок пенсії жодного рішення не приймало, відповідь на заяву надало листом від 05.04.2021 № 54-55/Є-21/8-1238/21, чим порушило положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Твердження відповідача щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, а відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, суд є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зі змісту заяви слідує, що вона містить всю необхідну інформацію, а відповідач в листі від 05.04.20221 № 54-55/Є-21/8-1238/21 не зазначав про неналежну форму та зміст заяви позивача про перерахунок пенсії.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.

Щодо аргументів відповідача про необхідність підтвердження наявного в позивача підземного стажу до впровадження системи загальнообов`язкового соціального страхування уточнюючими довідками суд дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991№ 1788-XII (Закон №1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (Закон №1058).

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За приписами частини першої ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з вимогами абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону № 1058-ІV в редакції, що була чинною на час звернення позивача за призначенням пенсії, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як встановлено судом, позивач має підземний стаж роботи і за період до набрання чинності Законом №1058, тобто до впровадження системи загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (до 01.01.2004), отже цей стаж з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999 має бути зарахований позивачу на підставі вимог Закону №1788.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788 та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

У пункті 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

За визначенням пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Ця постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Нормами пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 передбачено, що якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Тому суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Тому зазначені періоди роботи позивача за підземними професіями з роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 08.02.2012 відповідачем має бути зараховано повністю як до пільгового підземного стажу за списком №1 так і до страхового.

Отже, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Правилами статті 44 Закону № 1058-ІV окреслено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку зі зверненням позивача про призначення пенсії за віком пенсійний орган був зобов`язаний перевірити копії відповідних документів та у разі виявлення невідповідностей вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 24.07.1986, позивач працював на Шахті імені «60-річчя СРСР», яка перейменована на шахту «Довжанська-Капітальна» в/о «Свердловантрацит», у період з 03.04.1992 по 16.07.1992 учнем гірника підземного 1 розряду з повним робочим днем під землею; з 17.07.1992 по 26.05.1997 гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею; з 30.01.1998 по 31.12.1999 гірником відчесного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Також трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про атестацію робочого місця позивача за списком №1 за спірний період з 21.08.1992 по 31.12.1999, в саме:

запис 18 28.02.1995 на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 3 розряду (наказ про атестацію від 28.02.1995);

запис 22 - 30.01.1998 прийнятий гірником відчесного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею (наказ №68/к від 30.01.1998);

запис 23 - 30.01.1998 на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №314 від 28.02.1995);

запис 24 - на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №773 від 19.10.1998);

запис 26 - на підставі атестації гірник підземний з повним робочим днем під землею 5 розряду (наказ про атестацію №364 від 21.08.2006).

Наявність в позивача підземного стажу за списком №1 з 01.01.2000 по 08.02.2012 повністю підтверджена відомостями про застраховану особу та розрахунком пільгового стажу відповідача в пенсійній справі при призначенні пенсії.

За таких обставин суд дійшов висновку, що пільговий підземний стаж позивача за період його роботи до 01.01.2000 повністю підтверджено відомостями його трудової книжки, що містять всі необхідні записи відповідно до вимог чинного законодавства, які мали бути враховані пенсійним органом ще при призначенні пенсії позивачу.

Крім того, на підтвердження пільгового стажу за вказаний період, позивачем було також надано наступні документи: копії довідок №145, №146, №147, №147 від 03.02.2021, додаткові відомості № 148 від 03.02.2021, видані Производственным подразделением «Шахтоуправление Свердловское» (мовою оригіналу), якими підтверджено що позивач у спірний період працював на посадах з повним робочим днем під землею; перекладна записка від 17.07.1992, від 13.05.1997, довідка про заробітну плату №149 від 03.02.2021 за 1992-1997 роки, доповнення до довідки про заробну плату №150 від 03.02.2021, лист Управління праці та зайнятості населення від 25.10.1999 №69/05-1080 щодо атестації робочих місць, перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за Списком №1, а також довідка про перейменування підприємства від 03.02.2021 №157 та копії наказів №176/к від 03.04.1992, №38/к від 30.01.1998, №314 від 26.02.1995, №773 від 19.10.1999.

Щодо можливості врахування наданих позивачем до суду довідок, суд дійшов таких висновків. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Надані позивачем довідки підтверджують наявність в позивача права на зарахування цього періоду як до загального так і до спеціального підземного стажу за списком №1.

Посилання відповідача на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

З зазначених підстав суд дійшов висновку, що відповідачем саме під час призначення пенсії неправомірно не зараховані спірні періоди роботи позивача 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999 на шахті «Довжанська-Капітальна» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» до пільгового підземного стажу позивача за Списком №1 за записами трудової книжки, що разом з підтвердженим відомостями з реєстру застрахованих осіб і зарахованим під час призначення пенсії позивачу пільговим підземним стажем за Списком №1 з 01.01.2000 по 08.02.2012 складає понад 15 років такого стажу для призначення пенсії.

Статтею 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно з статтею 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже суд зазначає, що при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за списком № 1 12 років 1 місяць 8 днів. З урахуванням періоду роботи позивача з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, що повністю підтверджені записами його трудової книжки, підземний пільговий стаж останнього за списком №1 складає понад 15 років такого стажу, а тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мали бути застосовані пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 23.10.2018, оскільки позивач надав всі необхідні документи для підтвердження такого стажу разом з заявою.

Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів для призначення пенсії позивачу.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо перерахунку пенсії передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен здійснити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшовши висновку про необхідність задоволення порушених прав позивача, вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту його порушеного права, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії.

Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів та безпідставно призначив пенсію позивачу в меншому за належне розмірі.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність на захист порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог на підставі вимог ч.2 ст.9 КАС України та обрати інший спосіб захисту його порушеного права згідно з вимогами п.10 ч.2 ст.245 КАС України, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачу пенсії за його заявою від 23.10.2018 без зарахування до його пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, а також без урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV.

Для відновлення порушеного права суд також вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з часу її призначення за заявою від 23.10.2018, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 08.02.2012, а також застосувавши вимоги норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 23.10.2018.

Отже позовні вимоги слід задовольнити повністю з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи ст. 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судне приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн відповідно до квитанції № 51381 від 18.08.2021, копія якої надана разом з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за його заявою від 23.10.2018 без зарахування до його пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періодів: роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, а також без урахування вимог норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення за заявою від 23.10.2018, зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоди: роботи з 03.04.1992 по 16.07.1992, з 17.07.1992 по 26.05.1997, з 30.01.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 08.02.2012, а також застосувавши вимоги норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 року за № 3455-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 23.10.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян