Справа № 160/18381/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області призначити їй дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.09.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду, 14.12.2022 року від відповідача-2, надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу відмовлено у призначені дострокової пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідних документів. За нормами п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком мають дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 даного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Страховий стаж позивача за поданими документами відповідно до ст.24 Закону №1058-ІV становить 29 років 4 місяців 2 дні. Відповідач-2 зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 25.03.1991 р. по 16.11.1994 р., оскільки дата наказу про звільнення суперечить даті звільнення, та запропоновано надати їй уточнюючу довідку видану підприємством чи архівною установою на підставі первинних документів. Враховуючи викладене, відповідач-2 просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
22.12.2022 року до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивачем ні до заяви про призначення пенсії, ні до позовної зави не надано висновків МСЕК щодо причинного зв`язку між смертю та виконанням інтернаціонального обов`язку її чоловіком - ОСОБА_2 . Жодних довідок з військових частин, або архівних довідок, що ОСОБА_2 виконував інтернаціональний обов`язок, надано не було. Щодо наданої довідки МСЕК серії АВ №0251138 від 25.02.2014 року, відповідач-1 вважає, що даний висновок не можна брати до уваги, оскільки в даному висновку зазначено, що «причина інвалідності» - «загальне захворювання». Таким чином, жодних записів, що інвалідність настала внаслідок виконання військового обов`язку, довідка МСЕК не містить. Таким чином, за результатом розгляду всіх наданих документів прийнято правомірне рішення про відсутність у позивача права на призначення дострокової пенсії відповідно до частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідних підтверджуючих документів.
Також відповідач-1 зазначив, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. За таких обставин, відповідач-1 також просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 16.09.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Звернення позивача було направлено для опрацювання в Головне управління ПФУ в Чернівецькій області.
Рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області від 23.09.2022 року №16 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідних документів.

Вказаним рішенням встановлено, що загальний стаж роботи позивача становить 29 років 04 місяців 02 дні. До страхового стажу не зараховано:

- період навчання з 01.09.1984 року по 19.07.1985 року, оскільки дошлюбне прізвище позивача в дипломі не відповідає свідоцтву про шлюб;

- період роботи з 25.03.1991 року по 16.11.1994 року, оскільки між датою та наказом на звільнення є розбіжність. Звільнено в 1994 році, наказ про звільнення - 1996 року.

Для призначення дострокової пенсії за віком необхідно надати висновок про причинний зв`язок смерті військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських з пораненням, контузією, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, документи про проходження військової служби, документи які підтверджують родинні стосунки, свідоцтво про смерть, посвідчення члена сім`ї загиблого.

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно з даним Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-XII.

Згідно з п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до військового обов`язку відноситься: проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі, а відповідно п.9 ст.1 зазначеного Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Оскільки, період перебування на військових зборах, відповідно до вищезазначених статей, визначається, як період проходження військової служби, то в цей період на них розповсюджується дія Закону і вони мають такий же статус, як і військовослужбовці.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, зокрема ст.1-1 передбачає, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб які мають право на пенсію за цим Законом, базуються на Конституції України і складаються із цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стаття 3 Закону передбачає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей поширюється також на військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей. Особам звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, може призначатися за їх бажанням, пенсія на умовах і в порядку передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (ст.5 Закону).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, визначає гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей. Стаття 3 передбачає, що сфера дії цього Закону поширюється на рівні з військовослужбовцями, зокрема і на військовозобов`язаних та резервістів призваних на навчальні або перевірочні, та спеціальні збори, і членів їх сімей. Особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.13 Закону).

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до членів сімей загиблих військовослужбовців, на яких поширюється дія цього Закону належать, зокрема, і подружжя, які не одружилися вдруге. Лише таким особам, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 видаються посвідчення з написом посвідчення члена сім`ї загиблого. Зазначене посвідчення видається органами соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

В силу типового Положення про управління праці та соціального захисту населення, територіальні управління в межах своїх повноважень, забезпечують надання особам статусу інваліда війни та вдови ветерана війни, видачу посвідчень інвалідам та учасникам війни, членам сімей загиблих; ведуть облік зазначених осіб та надають їм пільги та компенсації в межах діючого законодавства.

Аналіз чинного законодавства, яке регулює соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей свідчить про те, що дія вищезазначених законів поширюється на військовослужбовців, в тому числі на військовозобов`язаних, резервістів відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтриманню соціальної стабільності у військовому середовищі (преамбула Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Суд зазначає, позивачем отримано 22.12.2015 року посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_1 , видане Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду за місцем проживання.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів та призначення пенсії №22-1 від 25.11.2005 р. п.2.1., до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого).

За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Таким чином, позивач досягнувши необхідного 50-ти річного віку, набувши необхідного 20-ти річного страхового стажу та надавши необхідний пакет документів, 16.09.2022 року звернулася до відповідача з заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, суд вважає, що Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області було протиправно прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії від 23.09.2022 року №16 в зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів.

Щодо не зарахування спірних періодів до страхового стажу повивача, суд зазначає таке.

Так, рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області від 23.09.2022 року №16 не зараховано:

- період навчання з 01.09.1984 року по 19.07.1985 року, оскільки дошлюбне прізвище позивача в дипломі не відповідає свідоцтву про шлюб. Відповідно до свідоцтва про шлюб дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_3 , проте в дипломі зазначено ОСОБА_3 ;

- період роботи з 25.03.1991 року по 16.11.1994 року, оскільки між датою та наказом на звільнення є розбіжність. Звільнено в 1994 році, наказ про звільнення - 1996 року.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, наявне в матеріалах справи, серії НОМЕР_2 від 27.02.1988 року, дівоче прізвище позивача ОСОБА_4

Трудова книжка серії НОМЕР_3 від 01.09.1967 року оформлена на ОСОБА_4 (рос.). Відповідно до запису на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, прізвище ОСОБА_3 (рос.) змінено на ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про шлюб.

Відповідно до наявного в матеріалах справи диплома з відзнакою серії НОМЕР_4 виданий 19.07.1985 року, він виданий ОСОБА_4 (укр.) ОСОБА_4 (рос.), в тому що вона з 01.09.1984 року по 19.07.1985 року навчалась та закінчила повний курс середнього професійно-технічного училища та отримала кваліфікацію модельник виплавлених моделей третього розряду.

Згідно з записом №5, у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 01.09.1967 року 25.03.1991 року вона прийнята в сталефасонно- літейний цех (наказ від 21.03.1991 р.). №157; запис №6 16.11.1994 року звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (наказ від 22.01.1996 року №37).

За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видач) трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Даний правовий висновок підтверджується і практикою Верховного Суду у справі № 300/860/17 від 30 вересня 2021 року.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.

Як видно з матеріалів справи, записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 01.09.1967 року зроблені чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачем-2 при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення їй пенсії.

Враховуючи викладе, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Чернівецькій області від 23.09.2022 року №16 про відмову у призначенні дострокової пенсії позивачу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16.09.2022 року, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе лише зобов`язати відповідача-1 розглянути позивача заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.09.2022 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 року по 19.07.1985 року і період роботи з 25.03.1991 року по 16.11.1994 року, та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви позивачу слід відмовити.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 496,20 грн. (992,40 грн. : 2) за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача-2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2022 року №16 про відмову у призначенні дострокової пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 16.09.2022 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1984 року по 19.07.1985 року і період роботи з 25.03.1991 року по 16.11.1994 року, та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул.Кобилянської Ольги, буд.1, м.Чернівці, Чернівецька область, 58002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) судові витрати по справі у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма