Справа № 260/3476/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3476/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 імені героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 імені героїв Карпатської Січі (м. Мукачево) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Державну прикордонної служби України, яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України від 31.08.2022 року, прийняте інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2;

- зобов`язати Державну прикордонну службу України не чинити обмеження ОСОБА_1 у праві перетинання державного кордону України з метою виїзду з України на навчання.

Позивачем було зазначено відповідачем 1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 управління Державної прикордонної служби України та відповідачем 2 Державну прикордонну службу України та вказаний адрес - АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4.

Зазначений позивачем у позовній заяві код ЄДРПОУ відповідача 2 - НОМЕР_4 належить Адміністрації державної прикордонної служби України, яка знаходиться за вказаною позивачем адресою, відтак саме Адміністрація державної прикордонної служби України і є відповідачем 2 у даній справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він являється студентом закордонного вищого навчального закладу Польщі, Вищої школи внутрішньої безпеки у м. Лодзь. 31 серпня 2022 року позивач прибув в міжнародний пункт пропуску "ІНФОРМАЦІЯ_1" для перетину кордону, при цьому на підтвердження наявності підстав для перетину кордону ним було подано всі необхідні документи, в тому числі, довідку для виїзду за кордон здобувачів освіти видану РТЦК та СП. Однак незважаючи на це, посадова особа органу Державної прикордонної служби України незаконно відмовила йому в перетині державного кордону.

Представником Відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду було подано відзив на позовну заяву згідно якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову вказує на те, що під час перетину державного кордону на виїзд з України у пункті пропуску позивач не надав документів, які дають право виїзду з України окремим категоріям громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років під час дії правового режиму воєнного стану відповідно до Правил перетинання державного кордону України громадянам, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року.

Крім того, представник вважає, позивач не являвся студентом, який навчається за денною або дуальною формами здобуття освіти у закладах освіти за кордоном на час оголошення мобілізації, оскільки отримав схвалення на початок навчання після дати видання Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року.

Представником Відповідача 2 - Адміністрації державної прикордонної служби України до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити позивачеві у задоволенні адміністративного позову та зокрема зазначив, що перебуваючи в міжнародному пункті пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_1» під час проходження паспортного контролю 31 серпня 2022 року, позивачем не було надано всіх необхідних документів на підтвердження мети перетинання державного кордону України. Посилання позивача на положення ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є безпідставним, оскільки Закон не регулює питання перетину державного кордону України громадянами України, а лише встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Представник також зазначив, що позивач підміняє поняття «військовозобов`язані особи, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації» згідно абз.11 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та поняття «особи, яким надано право на перетин держаного кордону у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану згідно Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», відтак вважає, що позивач звернувся до суду за захистом права на пересування, яке не є порушеним, а лише тимчасово обмеженим на період дії правового режиму воєнного стану.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 серпня 2022 року у зв`язку з наміром перетнути державний кордон України у пункті пропуску "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_1 пред`явив для проведення паспортного контролю уповноваженій особі підрозділу охорони державного контролю наступні документи:

- довідку про статус студента від 14.07.2022р. разом з перекладом її тексту з польської на українську мову, посвідчену нотаріально;

- довідку про зарахування іноземця на нульовий семестр (курси польської мови) від 14.07.2022 року разом з перекладом її тексту з польської на українську мову, посвідчену нотаріально;

- довідку про зарахування на навчання від 01.07.2022 року разом з перекладом її тексту з польської на українську мову, посвідчену нотаріально;

- довідку щодо організації навчального року 2022/2023 pp. разом з перекладом її тексту з польської на українську мову, посвідчену нотаріально;

- посвідчення про приписку до призовної дільниці Печерського району №67К01 з відміткою про відстрочку від призову на строкову військову службу до 30.09.2025 року;

- умови про надання освітніх послуг від 04.07.2022 року;

- довідку з Печерського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти від 09.08.2022 року №92;

- закордонний паспорт № НОМЕР_2 ;

- студентський квиток від 20.07.2022 року;

- дані особистого кабінету студента;

- відомості щодо сплати вартості навчання.

За наслідками проведеного паспортного контролю рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 штаб-сержант ОСОБА_2 від 31.08.2022 у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 було відмовлено.

Вказану відмову аргументовано тим, що таку особу тимчасово обмежено у праві виїзду з України у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022».

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на вільне пересування, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) (далі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Як видно з матеріалів справи, 31 серпня 2022 року позивач намагався перетнути кордон України, тобто під час дії правового режиму воєнного стану на території України.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 року №1710-VI (далі - Закон №1710-VI), іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону №1710-VI особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455(в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 року №57 передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до п.2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із статтею 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Як встановлено судом, позивач є студентом Вищої школи внутрішньої безпеки у м. Лодзь (Республіка Польща), денної форми навчання.

Поряд з цим, згідно довідки Печерського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09.08.2022 року №92, на військовому обліку в якому перебуває позивач, ОСОБА_1 відповідно до ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію" має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації. При цьому, заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

Крім того, у посвідченні про приписку до призовної дільниці Печерського району №67К01 зроблено запис про надання позивачу відстрочки від призову на строкову військову службу до 30.09.2025р.

Наведене дає підстави для висновку про те, що позивач, у відповідності до статті 23 Закону №3543-XII, станом на 31.08.2022 року (під час спроби перетину державного кордону) не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а ІНФОРМАЦІЯ_4, на військовому обліку в якому знаходиться позивач, не заперечував щодо виїзду останнього за кордон для продовження навчання за кордоном.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач, пред`явивши під час перетину державного кордону України документи, які підтверджують, що він є студентом Вищої школи внутрішньої безпеки у м. Лодзь (Республіка Польща) денної форми навчання, та довідку ІНФОРМАЦІЯ_4 про відстрочку від призову на військову службу, мав право на перетин державного кордону України як здобувач фахової вищої освіти, який навчається за кордоном та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Адміністрації державної прикордонної служби України не чинити обмеження у праві перетинання державного кордону України, оскільки такі вимоги направлені на захист прав позивача на майбутнє, що не відповідає вимогам ст.5 КАС України, так як суд захищає порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.

Таким чином, неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії або утримуватись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову частково.

Згідно вимог ч.1 та 3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.241, 243, 255, 257, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 управління Державної прикордонної служби України, Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 31 серпня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у виїзді за межі території України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк