Справа № 160/598/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2022 року Справа № 160/598/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
11.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу роботи на посаді судді і не врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1993 по 27.06.1998, роботи на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 29.01.2010;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №160/598/22 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та наявною у матеріалах справи копією диплому спеціаліста серії НОМЕР_2 , виданого 27.06.1998, підтверджено, що ОСОБА_1 закінчила 27.06.1988 Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста.
Указом Президента України від 29.12.2009 №1122/2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років на посаду судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Відповідно до наказу №2-К від 29.01.2010 «Про призначення ОСОБА_1 », виданого головою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_1 призначено на посаду судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з 29.01.2010 з посадовим окладом згідно штатного розпису.
На підставі постанови Верховної Ради України від 21.05.2015 №479-VIII «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 22.07.2021 №1671/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу від 26.07.2021 №83к-тр «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_1 », виданого головою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_1 є суддею у відставці.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання у відсотковому розмірі суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 від 02.06.2016.
Позивачем отримано у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області довідку за №Б-с-1165 від 02.08.2021 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України), згідно з якою станом на 31.07.2021 розмір суддівської винагороди судді, який враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн.
Крім того, Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивачеві видано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України), згідно якого тривалість стажу ОСОБА_1 становить:
- половина строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998 2 роки 4 місяці 29 днів;
- робота на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу/ Прокуратура Дніпропетровської області з 18.02.1999 по 21.10.2001 2 роки 8 місяців 4 дні;
- робота на посаді прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 22.10.2001 по 02.10.2002 0 років 11 місяців 11 днів;
- робота на посаді прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення і представництва у судах прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 03.10.2002 по 10.04.2003 0 років 6 місяців 8 днів;
- робота на посаді прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 11.04.2003 по 12.01.2004 0 років 9 місяців 2 дні;
- робота на посаді старшого прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури Дніпропетровської області Прокуратури Дніпропетровської області з 13.01.2004 по 12.02.2004 0 років 0 місяців 31 день;
- робота на посаді старшого прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області Прокуратури Дніпропетровської області з 13.02.2004 по 28.01.2010 5 років 11 місяців 16 днів;
- робота на посаді судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з 29.01.2010 по 30.07.2021 11 років 6 місяців 2 дні;
Загальний стаж роботи становить: 24 роки 10 місяців 12 днів.
Рішенням №19 від 16.08.2021 органу Пенсійного фонду України позивачеві призначено довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 56754,00 грн., а саме: в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

05.11.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про нарахування довічного утримання судді у відставці, відповідно до вимог законодавства.

Листом «Про розгляд звернення» від 01.12.2021 відповідачем зазначено, що згідно наданих документів та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж позивача складає 27 років 10 місяців 21 день (зарахований по 30.07.2021). Стаж роботи позивача на посаді судді становить 11 років 6 місяців 3 дні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, який розрахований відповідно до статті 142 Закону №1402-VІІІ, з 31.07.2021 складає 56754,00 грн (113508,00 грн х 50%).

Не погодившись із позицією відповідача, ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України (ч. 1 ст. 126 Основного Закону України).

У ч. 1 та ч. 5 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».

У відповідності до ч. 1 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 137 цього Закону, має право подати у відставку.

До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (ст. 137 Закону №1402-VIII).

Згідно абзацу 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-VIIІ за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Абзацом 2 частини четвертої ст. 43 Закону №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Так, на час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який надавав право на відставку судді, регулювалося також пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі Постанова №865).

Пунктом 3-1 постанови №865 визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

З матеріалів справи встановлено, що Вищою радою правосуддя було прийняте рішення від 22.07.2021 №1671/0/15-21 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у відставку. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що суддя ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Згідно наказу від 26.07.2021 №83к-тр припинено трудові відносини ОСОБА_1 з Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі вищезазначеного рішення Вищої ради правосуддя, та 30.07.2021 її відраховано зі штату Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Таким чином, з 30.07.2021 позивач припинив свої повноваження як суддя та набув право на призначення грошового утримання судді у відставці на умовах, визначених нормами законодавства, чинного станом саме на 30.07.2021.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що 02.08.2021 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області була підготовлена довідка про суддівську винагороду за №Б-с-1165 від 02.08.2021 (додаток 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України), для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі також Закон №1402-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Щодо зарахування періоду роботи позивача на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 29.01.2010, суд зазначає таке.

Відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, встановлено, що до стажу позивача включається:

- половина строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998 2 роки 4 місяці 29 днів;

- робота на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури Дніпропетровської області з 18.02.1999 по 21.10.2001 2 роки 8 місяців 4 дні;

- робота на посаді прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 22.10.2001 по 02.10.2002 0 років 11 місяців 11 днів;

- робота на посаді прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення і представництва у судах прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 03.10.2002 по 10.04.2003 0 років 6 місяців 8 днів;

- робота на посаді прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури області Прокуратури Дніпропетровської області з 11.04.2003 по 12.01.2004 0 років 9 місяців 2 дні;

- робота на посаді старшого прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури Дніпропетровської області Прокуратури Дніпропетровської області з 13.01.2004 по 12.02.2004 0 років 0 місяців 31 день;

- робота на посаді старшого прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області Прокуратури Дніпропетровської області з 13.02.2004 по 28.01.2010 5 років 11 місяців 16 днів;

- робота на посаді судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з 29.01.2010 по 30.07.2021 11 років 6 місяців 2 дні;

Загальний стаж роботи становить: 24 роки 10 місяців 12 днів.

На підставі абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (доповнено згідно із Законом №1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII, чинного на день призначення позивача на посаду судді, було визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 12.07.2018 №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону 2447-VIII, який набрав чинності 05.08.2018, статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

На час призначення на посаду судді позивача, тобто станом на 02.09.2002, ч. 1 ст. 7 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Частиною 6 ст. 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

- вищою юридичною освітою вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута ї в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

- стажем професійної діяльності у сфері права стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 працювала на посадах: стажиста помічника прокурора, помічника прокурора, прокурором відділу та старшим прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 28.01.2010, що підтверджується наступними записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 06.07.1998:

- з 06.07.1998 призначена стажистом на посаду стажиста помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу на підставі наказу №780 від 06.07.1998 (запис №1);

- з 18.02.1999 призначена помічником прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури на підставі наказу №164 від 18.02.1999 (запис №2);

- з 22.10.2001 призначена на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури області на підставі наказу №992 від 22.10.2001 (запис №3);

- з 03.10.2002 призначена прокурором відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення і представництва у судах прокуратури області на підставі наказу №1428 від 03.10.2002 (запис №4);

- з 11.04.2003 на підставі наказу Генерального прокурора України №80ш від 17.03.2003 вважалась прокурором відділу участі прокурорів при розгляді справ Дніпропетровським апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури області, на підставі наказу №318 від 11.04.2003 (запис №5);

- з 13.01.2004 переведена старшим прокурором відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління з питань підтримання державного обвинувачення, представництва у судах та нагляду за виконанням судових рішень прокуратури Дніпропетровської області, на підставі наказу прокурора області №23 від 13.01.2004 (запис №6);

- з 13.02.2004 на підставі наказів Генерального прокурора України №1Ш від 09.01.2004 вважалась старшим прокурором відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області, на підставі наказу прокурора області №114 від 13.02.2004 (запис №7, запис №8);

- з 28.01.2010 звільнена з посади старшого прокурора відділу участі прокурорів при розгляді справ Криворізьким апеляційним судом управління підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області (п. 5 ст. 36 КЗпП України) на підставі наказу прокурора області №59 від 28.01.2010 (запис №9).

Якщо виходити із законодавчих положень ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII у поєднанні з положеннями абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону, вдаючись до системного, об`єктивного та цільового їхнього трактування, то можна дійти висновку про те, що відповідно до законодавства, яке діяло на день зайняття громадянином України посади судді вперше, час роботи в галузі права, який є однією з необхідних умов для того, щоб бути рекомендованим на посаду судді, незалежно від тривалості цього стажу та виду діяльності, не зараховувався до стажу роботи на посаді судді. Строк роботи в галузі права та належність певної роботи (діяльності) до роботи в галузі права мали значення лише для реалізації права на зайняття судової посади.

Відповідно до закону, який регулював питання стажу роботи судді на час зайняття суддівської посади вперше, до суддівського стажу мали зараховуватися передбачені в такому законі певні види роботи (професійної діяльності) у разі дотримання встановленої законом умови, за яких робота не на посаді судді прирівнюється до суддівської діяльності.

Інакше кажучи, якщо особа, яка працювала на посаді судді, мала необхідний стаж роботи в галузі права чи то на посаді прокурора і слідчого, чи адвоката, чи займалася науковою діяльністю у відповідній науковій установі тощо, то такий стаж визнавався необхідним для вирішення питання про призначення її на судову посаду, але водночас не відносився до стажу роботи на посаді судді. Відповідно до закону був запроваджений підхід, за якого до стажу роботи на посаді судді зараховувався певний вид роботи (приміром, робота на посадах прокурорів і слідчих), але якщо були дотримані передбачені законом умови, за яких строк роботи на не суддівській посаді має зараховуватися до роботи на посаді судді. Йдеться, зокрема, про дотримання передбаченої законом умови наявності в особи стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Натомість, виражене й закріплене в ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За практикою Європейського Суду з прав людини, дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях (рішення у справі «Вілліс проти Сполученого Королівства», заява №36042/97). Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (рішення від 21.02.1997 у справі «Ван Раалте проти Нідерландів», пункти 48, 49 рішення від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України», заява №10441/06).

Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абз. 7 п. 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.07.2004 №14-рп/2004).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 06.09.2012 №5207-VI «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом п. 2 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

Системний аналіз ст. 137 Закону №1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом №2447-VIII, яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19. Зокрема, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. Водночас при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частин 1 та 2 ст. 137 Закону №1402-VIII як стаж, який зараховується додатково. У випадку зайняття посади судді без проведення конкурсних процедур стаж роботи (професійної діяльності), передбачений ч. 2 ст. 137 цього Закону, визначається на момент призначення на посаду судді вперше, а у випадку призначення на посаду судді за результатами конкурсу зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом для участі у конкурсі та надає право для призначення на цю посаду за його результатами.

Частина 2 ст. 137 Закону №1402-VIII прийнята на покращення соціального захисту суддів як висококваліфікованих фахівців та підвищення їх соціального захисту і передбачає додаткову можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а не альтернативну можливість вибору стажу, адже в абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 по справі № 9901/537/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, будь-які подальші зміни у законодавстві щодо визначення стажу роботи судді, не можуть вплинути на той період стажу, який був набутий за період роботи та який визначений на час звільнення судді у відставку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням періоду роботи на посаді стажиста помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 28.01.2010.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі №800/426/14 та постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №426/14415/15-а, 15.01.2020 №683/600/17.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, половина строку навчання не включена відповідачем при призначенні довічного грошового утримання позивача, що на думку суду та з врахуванням положень ст. 2 КАС України, свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років, суд прийшов до висновку, що позивач має право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням половини навчання на денній формі в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998 2 роки 4 місяці 29 днів.

Натомість Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в листі від 01.12.2021 повідомлено позивача про те, що за матеріалами пенсійної справи стаж роботи на посаді судді становить 11 років 6 місяців 3 дні.

Тобто, відповідачем було розраховано стаж роботи позивача без урахування половини періоду навчання та періодів роботи стажиста помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області.

Суд наголошує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17 та від 30.01.2020 у справі №592/3694/17.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Питання застосування норм матеріального права уже вирішувалось Верховним Судом у постановах від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а, від 28.11.2019 у справі №607/5454/17, від 13.05.2020 у справі № 242/1890/17 і суд не вбачає підстав для відступу від висловлених у них висновків.

Щодо призначення позивачеві щомісячного грошового утримання у розмірі 60% від розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області №Б-с-1165 від 02.08.2021 з виплатою різниці між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає таке.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 за №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 за №5-рп/2002 (справа про пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 за №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 за №10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 за №2-р/2020.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому, у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, №686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 22.10.2020 у справі №420/1234/19.

Суд встановив, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання (його наявність чи відсутність, період роботи) обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення).

В той же час, питання щодо стажу роботи позивача, становить предмет спору у цій справі і Вища рада правосуддя не наділена повноваженнями щодо його вирішення.

У спірному випадку відповідач, посилаючись на положення №1402-VIII, вважає, що до стажу роботи, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід враховувати виключно період роботи на посаді судді.

Але така позиція відповідача не узгоджується з положеннями абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (доповнено згідно із Законом №1798-VIII).

Отже, у спірному випадку, задля поновлення прав позивача, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача зарахувати відповідний стаж роботи позивача при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Тому, враховуючи суть спірних відносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: з 01.09.1993 по 27.06.1998 половину строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, з 06.07.1998 по 28.01.2010 період роботи на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області, з 29.01.2010 по 30.07.2021 період роботи на посаді судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та з 31.07.2021 призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячне грошове утримання у розмірі 60% від розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області №Б-с-1165 від 02.08.2021 з виплатою різниці між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, суд зауважує, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача протиправними є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Водночас, фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачеві притаманна пасивна поведінка, а саме: не зараховано ОСОБА_1 , до стажу роботи на посаді судді і не враховано для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1993 по 27.06.1998, роботи на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 29.01.2010.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі та з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

В силу ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу роботи на посаді судді і не врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1993 по 27.06.1998, роботи на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 29.01.2010.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26 м. Дніпро, 49094, ) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання судді, половину строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1993 по 27.06.1998, період роботи на посадах стажиста на посаду помічника прокурора, помічника прокурора, прокурора відділу та старшого прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області з 06.07.1998 по 29.01.2010.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26 м. Дніпро, 49094, ) з 31.07.2021 призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячне грошове утримання у розмірі 60% від розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області №Б-с-1165 від 02.08.2021 із виплатою різниці між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету зайво сплачену суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. згідно квитанції №0.0..1 від 05.01.2022, оригінал якої міститься в матеріалах справи № 160/598/22.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення суду складений 24.06.2022.

Суддя О.В. Царікова