Справа № 160/14705/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку та виплати пенсії;
- зобов`язати відповідача подати протягом 15 днів з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення.
Ухвалою суду від 28.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Станом на час розгляду справи відповіді на відзив та заперечень до суду не надходило.
Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченям серії НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою Новомосковської міжрайонної МСЕК № 582909 позивач має інвалідність другої групи, яку йому встановлено з 31.10.2007.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
21.06.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати його пенсії з 01.12.2019.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно із частиною першою статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців (частина друга статті 51 Закону № 2262-ХІІ).
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 Закону № 2262-ХІІ).
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (частина перша статті 55 Закону № 2262-ХІІ).
Відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ:
- перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку (частина перша);
- якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (частина друга);
- перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських (частина третя);
- усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина четверта).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі Закон № 2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (частина перша статті 2 Закону № 2050-III).
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (абзац третій частини другої статті 2 Закону № 2050-III).
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).
Вирішуючи питання наявності у позивача права отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, суд виходить із того, згідно із статтею 2 Закону № 2050-III у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам, у тому числі сум пенсії, провадиться компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація).
Основною умовою для виплати особі компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії, як платежу, який не має разового характеру.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів.
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Правові висновки щодо застосування статей 1, 2 Закону № 2050-III викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.04.2021 у справі № 465/322/17, від 09.08.2022 у справі № 460/4765/20, від 21.09.2022 у справі № 816/1627/18.
У вищевказаних справах розглянуті позовні вимоги до органів Пенсійного фонду про зобов`язання провести розрахунок і виплату компенсації, при цьому суми пенсії на дату звернення до суду були виплаченими, однак без нарахування та виплати компенсації.
Поряд із цим, спірні правовідносини у цій справі та у вищевказаних справах, у тому числі у справі № 460/8138/20, на яку посилається позивач, не є подібними.
У цій справі позивач захищає право на отримання сум компенсації до фактичної виплати сум пенсії, які нараховані на виконання рішення суду, тобто до виплати суми доходу, на який нараховуватиметься компенсація.
У справі № 460/8138/20 Верховним Судом надано оцінку позовним вимогам про зобов`язання органу Пенсійного фонду поновити пенсію з 07.10.2009 та здійснити її виплату з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, тобто обставини справі є відмінними.
Висновки, викладені у постановах Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом встановлених обставин у кожній конкретній справі окремо. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи (Верховний Суд, постанова від 21.01.2021 у справі № 160/5321/20).
Крім того, у вищевказаних справах Верховний Суд проаналізував правовідносини, у яких несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням позивачеві пенсії Пенсійним органом, що встановлено судовим рішенням, та протиправним не поновленням пенсії, тобто з вини органу, що призначає (поновлює) і виплачує пенсію, а тому визнано право позивачів на отримання компенсації з дати перерахунку та поновлення пенсії.
Тобто, первісне несвоєчасне нарахування (поновлення) пенсії з дати виникнення права на перерахунок (поновлення) пенсії у вказаних справах відбулось з вини органу Пенсійного Фонду.
Отже, з 19.11.2019 фактично відбулась зміна нормативного регулювання складових грошового забезпечення, що призвело зміни розміру та складу грошового забезпечення, які враховуються при видачі довідки для проведення перерахунку пенсії.
Втрата чинності нормативно-правового акту у відповідній частині зумовила припинення існування перепон (перешкод) у перерахунку пенсії з усіма складовими грошового забезпечення, які фактично отримував діючий на відповідній посаді поліцейський.
При цьому, органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами / особою-пенсіонером довідок про розмір грошового забезпечення.
Таким чином, несвоєчасне оформлення та видача довідки станом на 01.12.2019 органом МВС України не свідчить про наявність вини органу Пенсійного фонду у непроведені перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019.
08.07.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки з 01.12.2019 року з урахуванням фактично проведених виплат.
Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відсутність у відповідача довідки з 01.12.2019 та подання її для здійснення перерахунку пенсії лише 08.07.2021, свідчить про відсутність вини пенсійного органу щодо неврахування її для перерахунку пенсії у період до 08.07.2021.
Наявність вини органу Пенсійного фонду при перерахунку пенсії на підставі довідки, поданої пенсіонером, проаналізовано, наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а.
Суд зазначає, що у розглянутому спорі дата виникнення права на перерахунок (08.07.2021 дата подачі довідки) та дата, з якої має бути здійснений такий перерахунок (01.12.2019, дата з якої провадиться перерахунок, без обмеження строком згідно частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ), не є тотожними.
З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про право на отримання компенсації втрати частини доходів за період, який розпочався 01.12.2019.
Право позивача на отримання спірної компенсації виникло 08.07.2021 та нерозривно пов`язано із наявністю вини органу Пенсійного фонду у несвоєчасній виплаті сум пенсії, нарахованих у результаті перерахунку.
Також суд вважає помилковими доводи позивача про право на виплату компенсації за період до лютого 2022 року, оскільки відповідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечується, що суми пенсії на виконання рішення суду нараховані, однак не виплачені.
Поряд із цим, згідно із статтею 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, при обчисленні сум компенсації враховується період невиплати доходу, а виплата компенсації здійснюється одночасно із виплатою заборгованості за відповідний місяць.
З огляду на вищевикладене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку та виплати пенсії, а саме до лютого 2022 року включно.
Оскільки сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу, а виплата компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, суд вважає відсутніми підстави для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів позивачу у зв`язку із порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.12.2019 до моменту здійснення перерахунку та виплати пенсії, тобто до лютого 2022 року.
Суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації несвоєчасно виплачених сум пенсії за період з 08.07.2021 по місяць, у якому здійснюватиметься виплата заборгованості за відповідний місяць, що також визначено частиною першою статті 55 Закону № 2262-ХІІ, частини другої статті 46 Закону № 1058-IV.
Як було зазначено вище, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19 Верховний Суд встановив, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж виплачений, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням.
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Виплата перерахованої пенсії позивачу відповідачем ще не здійснена, а отже відсутня виплата основної суми, за наявності якої можлива виплата суми компенсації, відсутні відомості щодо періоду затримки виплати.
З урахуванням вищенаведеного та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу сум перерахованої пенсії, протиправність невиплати якої не є предметом цього спору, суд зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону № 2050-ІІІ, за наявності якої можлива виплата суми компенсації. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог, оскільки вони є передчасними.
Право на отримання сум компенсації на момент розгляду цієї справи по суті ще не є порушеним.
Наведене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 04.03.2021 у справі справа № 520/34/17, від 01.04.2021 у справі № 120/4555/18-а.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 9, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відомості про понесення позивачем інших судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, відсутні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Суддя В.В. Рянська