Справа № 160/16987/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Справа № 160/16987/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними бездіяльності, рішення №12 від 14.07.2022р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2022р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням адміністративного позову у новій редакції від 15.11.2022р., просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не винесення рішення про призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення позивачем віку 57 років, або про відмову у призначенні такої пенсії;

- зобов`язати відповідача для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувати його період роботи з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 та винести рішення про призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком за списком № 2, відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з дати досягнення позивачем віку 57 років.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №12 від 14.07.2022р., що для підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 15.07.1986 по 20.09.1994 для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав, оскільки наданими документами зайнятість заявника на шліфуванні металевих виробів та інструменту саме абразивними кругами сухим способом повний робочий день не підтверджена. З урахуванням наведеного рішення, пенсія на пільгових умовах позивачеві з 12.09.2022р. призначена відповідачем не була, при цьому, рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач не приймав. Позивач вважає таке рішення відповідача та бездіяльність останнього щодо неприйняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії протиправними, оскільки період його роботи за Списком №2 підтверджується записами в трудовій книжці, архівним витягом зі списку, затвердженого 08.09.1989 року, архівними витягами з наказу від 26.08.1994 року та додатку №2 до наказу, в яких зазначено, що шліфувальник виконував роботи шліфування та доводки металевих деталей та інтрументу на шліфувальних станках різних типів і конструкцій абразивними кругами сухим методом; на відповідача був покладений обов`язок після звернення позивача із письмовою заявою про призначення пенсії винести рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії на пільгових за приписами п.4.3 Порядку №22-1, проте, відповідачем ніякого рішення прийнято не було. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 28.11.2022р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.25).

20.01.2023р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та документами для направлення на Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для підтвердження періодів роботи з 15.07.1986 по 20.09.1994 на Вільногірському заводі електровакумного скла, який був перейменовано в ВАТ Завод ЕКМА, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Листом від 26.07.2022 відповідач надіслав позивачеві рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, про результати розгляду документів про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах від 14 липня 2022 № 12, в якому повідомлено, що Комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 15.07.1986 по 20.09.1994, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 не має підстав, оскільки наданими документами зайнятість позивача на шліфуванні металевих виробів та інструменту саме абразивними кругами сухим способом повний робочий день не підтверджена. За викладеного, відповідач вважає, що дії Головного управління є законними та відповідають чинному законодавству, а вимоги позивача щодо зобов`язання Головне управління призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зарахувати спірні періоди роботи з 15.07.1986 по 20.09.1994 шліфувальником у заводі елєктровакумного скла, який був перейменовано в ВАТ Завод ЕКМА безпідставні та задоволенню не підлягають (а.с.33-34).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 27.01.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

15.06.2022р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про підтвердження стажу роботи, в якій просив розглянути надані документи та визначити право на призначення пенсії на пільгових умовах, до якої надав, зокрема, копію трудової книжки, архівні довідки, довіку про заробітну плату, документи про проведення атестації робочих місць, що підтверджується змістом копії відповідної заяви (а.с.42).

Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення №12 від 14.07.2022р., що для підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 15.07.1986 по 20.09.1994 для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав, оскільки наданими документами зайнятість заявника на шліфуванні металевих виробів та інструменту саме абразивними кругами сухим способом повний робочий день не підтверджена, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.13).

Окрім того, 12.09.2022р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, що підтверджується відомостями, наведеними відповідачем у відзиві (а.с.33-34).

При цьому, доказів розгляду відповідачем наведеної заяви від 12.09.2022р. та прийняття відповідного рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні за заявою позивача, відповідачем суду не надано, а в матеріалах справи такі докази відсутні.

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача від 14.07.2022 року №12 Про результати розгляду заяви, яким відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та бездіяльністю відповідача стосовно не винесення рішення про призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення позивачем віку 57 років, або про відмову у призначенні такої пенсії, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушені права шляхом визнання таких рішення та бездіяльності відповідача протиправними та зобов`язання відповідача для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувати його період роботи з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 та винести рішення про призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком за списком № 2, відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з дати досягнення позивачем віку 57 років.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено постановою правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006р. за №1231/13105 (далі Постанова №18-1).

Згідно до п.3, п.4 Постанови №18-1 визначено, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії). Комісії створюються, зокрема, при головних управліннях Пенсійного фонду України в областях.

Пунктом 11 Порядку №18-1 визначено, що із заявою про підтвердження стажу роботи заявник може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

- документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

- трудова книжка;

- документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

При цьому, п.12 Порядку №18-1 встановлено, що територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що чоловіки мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, передбачених Списком №2, та за умови повного робочого дня на відповідних роботах, при цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

У разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується відповідними комісіями, створеними при Головних управління Пенсійного фонду України в областях.

Окрім того, територіальні управління повинні надавати заявникам допомогу у зборі необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.07.1986р. по 20.09.1994р. (спірний період) позивач працював шліфувальником на Вільногірському заводі електровакуумного скла (який було перейменовано в ВАТ «Завод ЕКМА») та виконував роботи шліфування і доведення металевих деталей та інструментів на шліфувальних верстатах різних типів і конструкцій абразивними кругами сухим способом, що підтверджується копіями трудової книжки позивача, архівного витягу зі списку професій робітників, які мають право на пільгове забезпечення від 08.09.1989р. та архівного витягу із переліку професій та посад робітників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 до наказу №124 від 29.08.1994р., наявними в матеріалах справи (а.с.6-11).

Разом з тим, ВАТ «Завод ЕКМА» було ліквідовано 16.11.2001р. на підставі рішення арбітражного суду Дніпропетровської області у зв`язку з банкрутством, що підтверджується змістом копії рішення відповідача №12 від 14.07.2022р. (а.с.13).

У зв`язку з викладеним, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах здійснювалося відповідною Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та вказаною комісією було прийнято рішення №12 від 14.07.2022р. про результати розгляду заяви, згідно якого для підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 15.07.1986 по 20.09.1994 для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав, оскільки наданими документами зайнятість заявника на шліфуванні металевих виробів та інструменту саме абразивними кругами сухим способом повний робочий день не підтверджена, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.13).

При цьому, вказане рішення не містить обґрунтувань щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періодів з 15.07.1986 по 20.09.1994, а в ньому лише зазначено про неможливість підтвердити зайнятість заявника на шліфуванні металевих виробів та інструменту саме абразивними кругами сухим способом повний робочий день (а.с.13).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу документів про підтвердження стажу роботи позивача за не зараховані періоди, положень пункту 3 "Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005р., наявності в матеріалах справи копій архівного витягу зі списку професій робітників, які мають право на пільгове забезпечення від 08.09.1989р. та архівного витягу із переліку професій та посад робітників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 до наказу №124 від 29.08.1994р. (згідно яких шліфувальник виконував роботи шліфування і доведення металевих деталей та інструментів на шліфувальних верстатах різних типів і конструкцій абразивними кругами сухим способом), а також і з урахуванням повноважень територіальних управлінь Пенсійного фонду щодо надання заявникам допомоги у зборі необхідних для підтвердження пільгового стажу роботи документів, відповідачем безпідставно було прийнято оскаржуване рішення від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмолено у зарахування періоду роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, при розгляді заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідачем не було вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не наведено обґрунтованих мотивів та підстав не зарахування спірних періодів роботи позивача до його пільгового стажу, що є протиправною бездіяльністю відповідача.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких ним не зараховано той чи інший період роботи особи зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.1.1, п.4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Разом з тим, доказів прийняття пенсійним органом відповідного рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні за заявою позивача від 12.09.2022р., відповідачем суду не надано, а в матеріалах справи такі докази відсутні.

Тобто, відповідачем вчинено бездіяльність щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача від 12.09.2022р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 про призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, або про відмову у призначенні такої пенсії, яка визначається судом протиправною.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 та правомірність прийняття відповідачем рішення від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності пенсійного органу щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 та правомірність прийняття відповідачем рішення від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмолено у зарахуванні періоду роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, суд приходить до висновку, що відповідач, вчинивши бездіяльність, яка полягає у не прийнятті рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 та прийнявши оспорюване рішення від 14.07.2022р., діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що вищенаведеною бездіяльністю відповідача та оспорюваним рішенням, відповідач порушив права позивача на пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та визнання протиправним рішення №12 від 14.07.2022р., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

При цьому, в даному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог позивача та не тільки визнати протиправним оскаржуване рішення, а й скасувати його з метою повного захисту прав та інтересів позивача згідно до положень ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також і підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до пільгового стажу за Списком №2, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність прийняття рішення Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмовлено у зарахування наведеного періоду до Списку №2, а тому належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст.9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, який було перейменованого в завод ЕКМА до пільгового стажу за Списком №2.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання пенсійного органу винести рішення про призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах за віком за списком № 2, відповідно до п. 2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з дати досягнення позивачем віку 57 років, оскільки, по-перше, з матеріалів справи судом було встановлено, що відповідачем вчинено бездіяльність щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 про призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, або про відмову у призначенні такої пенсії; по-друге, адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, судом враховується і те, що у даному випадку, саме наявність у позивача необхідного пільгового стажу за Списком №2, передбаченого ст.114 Закону №1058, є підставою для призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому, за нормами Закону №1058 повноваження щодо обчислення стажу, зокрема і пільгового, є виключною компетенцію пенсійних органів, а тому адміністративний суд не наділений повноваження підміняти пенсійний орган та самостійно обчислювати пільговий стаж позивача для призначення пенсії, а, відповідно, без проведення розрахунку такого стажу і зобов`язувати призначати пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, а також і зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, який було перейменованого в завод ЕКМА до пільгового стажу за Списком №2, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 від 12.09.2022р., відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України, виходячи з вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно квитанцій №0.0..1 від 14.10.2022р. та №9288-8371-0062-7969 у розмірі 1488,60 грн., виходячи із розрахунку: (1984,80 грн./4)*3 (а.с.4,17,29а,30).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення №12 від 14.07.2022р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не прийняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.07.2022 року № 12 Про результати розгляду заяви, яким відмовлено у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, якій було перейменованого в завод ЕКМА до робот із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 15.07.1986 року по 20.09.1994 року шліфувальником у Вільногірському заводі електровакуумного скла, який було перейменованого в завод ЕКМА до пільгового стажу за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 від 12.09.2022р. відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1488 грн. 60 коп. (одна тисяча вісімдесят вісім грн. 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва