Справа № 160/15682/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при проведенні рейдових перевірок був порушений порядок їх проведення. Крім того, позивач стверджує, що посадові особи при призначенні та проведенні перевірки діяли всупереч повноваженням, наданим їм законом, а також були порушені вимоги законодавства при винесенні спірних постанов.
Ухвалою суду від 21.11.2022 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Ухвалою суду від 01.02.2023 року поновлено строк процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву в даній справі.
Відповідач вважає спірні постанови такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак не підлягають скасуванню.
Таким чином, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов наступних висновків.
Згідно з актом, складеним за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.02.2022 року №327415, встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, абзацу 3, перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, а саме, витягу з дозволу на перевезення пасажирів по міжміському міжобласному автобусному маршруту загального користування «Дніпро-Харків», передбаченого пунктом 30 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року.
Крім того, в означеному акті також зазначено про здійснення регулярних пасажирських перевезень за міжобласним міжміським маршрутом «Дніпро-Харків» з відсутнім боковим трафаретом, чим порушено вимоги п.27 Постанови Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року.
Акт первірки від 22.02.2022 року №327415 містить запис про те, що водій вишевказаного транспортного засобу ознайомлений з його змістом, про що свідчить його підпис, а також в поясненнях зазначив, що витяг з дозволу забув в АТП, боковий трафарет зобов`язався поновити.
Також у вказаному акті міститься відмітка водія про ознайомлення з розглядом справи на 11.08.2022 року.
За результатами перевірки складено акт №326830 щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.07.2022 року.
З означеним актом ознайомлений водій вказаного транспортного засобу та підписаний ним без зауважень.
Також на вказаному акті міститься відмітка про ознайомлення з розглядом справи на 11.08.2022 року.
Вказані постанови отримані особисто заступником директора Семенюк С.Б. 12.08.2022 року, про що свідчить відповідний підпис.
Позивач вважає вищевказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту 1 вказаного Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Згідно пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).
Пунктом 12 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Згідно пунктів 14,15, 19 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.
Приписами п. п. 20, 21 Порядку № 1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 року.
Приписами статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Статтею 1 Закону №2344-III встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Положеннями статті 34 Закону №2344-III передбачені вимоги до автомобільного перевізника, зокрема:
виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;
утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;
забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;
забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;
організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної
допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;
забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;
забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;
забезпечувати безпеку дорожнього руху;
забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно пункту 1.3 Порядку №278 автомобільний перевізник повинен забезпечити водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Відповідно до п.1.4. Порядку №278 схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України.
Водночас, водій транспортного засобу з актом був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.
При цьому, водій, який здійснював перевезення - ОСОБА_2 , зауважень з цього приводу в акті перевірки не зазначив.
Разом з тим, відсутність у перевізника або не забезпечення водія транспотрного засобу переліченими документами, зокрема, схемою маршруту та розкладом руху, затвердженим організатором пасажирських перевезень, є підставою для застосування до перевізника штрафних санкцій відповідно до приписів статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки такі входять до переліку обов`язкових документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення і які водії повинні мати та пред`являти особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.
Згідно пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ним іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.
Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи пасажирські перевезення, зобов`язаний надавати для перевірки реєстраційні документи на транспортний засіб, зокрема, не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб, а саме, тимчасовий реєстраційний талон, оскільки саме він підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.
Судом встановлено, що в ході рейдової перевірки 13.07.2022 року водій ОСОБА_2 не надав тимчасовий реєстраційний талон на право користування транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , наявність якого чітко визначена статтею 39 Закону України №2344-ІІІ. Факт відсутності тимчасового реєстраційного талону на зазначений транспортний засіб не заперечувався водієм ОСОБА_2 , оскільки зі змістом порушення, зафіксованого актом від 13.07.2022 року №326830 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, останній згідний, про що в зазначеному акті міститься його особистий підпис.
Приписами частини 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правова позиція щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 року у справі № 804/8740/16, в якій зазначено, що попри те, що наведені положення пункту 6.3. Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».
При цьому, наявність в матеріалах даної адміністративної справи копії тимчасового реєстраційного талону на вказаний транспортний засіб, не свідчить про його надання водієм уповноваженій особі Укртрансбезпеки на момент проведення перевірки.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що оскаржувана позивачем постанова від 11.08.2022 року №346054 прийнята відповідачем правомірно.
Щодо посилання позивача на реквізити направлення на перевірку від 08.07.2022 року №014469, то суд зазначає, що у вказаному бланку направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі), серед іншого, вказано населені пункти у реквізиті «для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів».
Водночас, згідно пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Як вбачається з акту перевірки від 13.07.2022 року №326830, рейдову перевірку проведено в м.Дніпро, вул.Курчатова, 10, маршрут: Дніпро АВЦ Балівка №267.
Таким чином, зміст направлення на перевірку від 08.07.2022 року №014469 не протирічить вимогам пункту 14 Порядку № 1567.
Щодо посилання позивача на період проведення перевірки, зазначений у направленні на перевірку від 08.07.2022 року №014469, то слід зазначити, що затверджений графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 08.07.2022 року охоплює період з 11.07.2022 року по 15.07.2022 року (включно). Направлення на рейдову перевірку від 08.07.2022 року №014469 у свою чергу охоплює період з 11.07.2022 року до 16.07.2022 року.
Таким чином, рейдова перевірка на підставі якої складено акт проведення перевірки №326830 мала місце 13.07.2022 року, тобто, у проміжок часу, який охоплювався як графіком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 08.07.2022 року, так і направленням на рейдову перевірку від 08.07.2022 року №014469.
Щодо твердження позивача про непред`явлення інспектором органу державного нагляду (контролю) направлення на рейдову перевірку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 10 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2012 року № 422, посадовою особою, при зверненні до водія транспортного засобу, було названо посаду та прізвище, пред`явлено службове посвідчення та направлення на рейдову перевірку, було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу.
Тому, доводи позивача у даному аспекті є такими, що не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу.
Щодо посилань позивача на те, що відповідно до п.13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу, то суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено затвердженої форми графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За таких обставин, хоча в графіку і наявний підпис головного спеціаліста, проте затверджений він начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дяденчук Д.
Таким чином, графік складено та затверджено у відповідності до вимог п.13 Порядку №1567.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що оскаржувана позивачем постанова від 11.08.2022 року №346054 прийнята відповідачем правомірно.
Щодо правомірності прийняття постанови від 11.08.2022 року №346055, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Згідно пунктів 26 та 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
З аналізу наведених правових норм слідує, що на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав винести постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.
Визначена Порядком № 1567 правова процедура розгляду органами державного контролю справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників встановлює строки прийняття рішення, а у разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження такого рішення особою, чиї інтереси воно зачіпає, до суду.
Суд зазначає, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.
Отже, позивач правомірно очікував, що постанова повинна бути прийнята у визначений Порядком № 1567 строк та за наявності законних підстав.
Таке процесуальне порушення процедури здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та є самостійною підставою для визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами розгляду справи.
Тобто, 22.02.2022 року було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.08.2022 року №346055 прийнята в термін понад 5 місяців з дня виявлення порушення, а тому, відповідачем були порушені строки винесення постанови, визначені пунктом 25 Порядку № 1567.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно порушення відповідачем пункту 25 Порядку №1567, а саме, про порушення суб`єктом владних повноважень щодо порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Відповідачем обґрунтованих пояснень причин порушення строку не надано до суду.
Суд зауважує, що згідно положень статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.
Тобто, вказана норма Господарського кодексу України може бути застосована у разі відсутності спеціального закону або порядку. Таким чином, процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 є чинний та підлягає застосуванню.
Аналогічні висновки у подібних відносинах викладено у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі № 815/1565/16.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи спірну постанову від 11.08.2022 року №346055, не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, але є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Також суд звертає увагу на те, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року №133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 року № 7300 з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 року № 2263-ІХ з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 року№ 2500-ІХ з 05:30 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
При цьому, Державна служба України з безпеки на транспорті - суб`єкт владних повноважень, не припинив свою роботу та здійснює свої функції, в тому числі при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на виконання делегованих повноважень, а сам факт існування певних обмежень, пов`язаних із введенням воєнного стану, не може вважатися поважною причиною пропуску строку, передбаченого чинним законодавством.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що приймаючи наведену постанову про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваної постанови від 11.08.2022 року №346055 про накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача, відповідачем були порушені його права та інтереси, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною та скасування такої постанови.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.
З приводу розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Державної служби України з безпеки на транспорт підлягає сума 1240,50 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 9283-6485-9948-3893 від 07.10.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01.02.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька