Справа № 320/10767/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Київ № 320/10767/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Димерської селищної ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчини певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Димерської селищної ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 04.10.2022 № 1060-18-6-VIII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмову у передачі в приватну власність гр. ОСОБА_1 , на території Димерської селищної територіальної громади";

- зобов`язати Димерську селищну раду Вишгородського району Київської області розглянути повторно подане клопотання та прийняти рішення щодо затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва з передачею у власність земельної ділянки кадастровий номер якої: :17:130:0013.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у жовтні 2021 року позивач звернувся до Димерської селищної ради з клопотанням про затвердження проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :17:130:0013, що розташована в адміністративно-територіальних межах Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області. Розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність передував виданий наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області від 04.09.2020 № 10-13142/15-20-20-сг. Проектна документація на ділянку була розроблена ще у 2020 році, проте з огляду на життєві обставини, позивач не міг завчасно затвердити зазначений проект і подав відповідне клопотання лише у жовтні 2021 року. 04.10.2022 рішенням Димерської селищної ради позивачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :17:130:0013) для індивідуального садівництва, розроблений ФОП ОСОБА_2 та відмовлено у передачу в приватну власність такої земельної ділянки позаяк під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням особливостей, визначених у розділі Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України. Відповідач затверджуючи проектну документацію сам собі суперечить затверджуючи документацію і відмовляючи у передачі у власність земельної ділянки, бо за законодавством надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, подальше його затвердження і є фактичною передачею у власність земельної ділянки. Вважає, що оскільки закон немає зворотної сили в часі, то відповідач протиправно застосував до нього нововведені норми, а також порушив вимоги Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою від 25.11.2022 суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, 23.01.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено що передача земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Крім того, законодавством не визначено такого стану земельної ділянки як її перебування у стані "відведення". Посилаючись на практику Верховного Суду зазначає, що надання дозволу на розробку землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. При цьому не суттєво, за чиїм замовленням такий проект буде розроблено. Під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не порушено прав та законних інтересів позивача, позаяк рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства. У відзиві на позовну заяву заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву.

Ухвалою суду від 01.02.2023 суд задовольнив клопотання Димерської селищної ради про поновлення пропущеного строку для подання відзиву та поновив відповідачу пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву у справі № 320/10767/22.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши докази сторін, оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданим Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.08.1995 (том 1, а.с.5-7).

Відповідно до копії посвідчення від 21.06.1996 серії НОМЕР_2 позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (том 1, а.с.8).

Суд встановив, що 09.07.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням ЗВ-020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для "01.05 для індивідуального садівництва" орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області (том 1, а.с.16).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 04.09.2020 № 10-13142/15-20-сг ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,1200 га, із цільовим призначенням для індивідуального садівництва (том 1, а.с.16 зворотній бік).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_1 на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області, на підставі договору від 25.09.2020 № 25/09/2-20Бр, підготовлений ФОП ОСОБА_2 . Згідно з висновком ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області від 06.10.2020 № 12707/82-20 про розгляд документації із землеустрою у пункті 8 зазначено: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 0,1200 га для індивідуального садівництва на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (том 1, а.с.13-33).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :17:130:0013, що розташована у Київській області, Вишгородському районі Толокунської сільської ради, має цільове призначення для індивідуального садівництва (01.05). Документацією із землеустрою, на підставі якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки зазначено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 07.10.2020, виконаний ФОП ОСОБА_2 (том 1, а.с.10).

Як зазначено позивачем, та не спростовано відповідачем, позивач у жовтні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про затвердження проектної документації на земельну ділянку 20.10.2021 до відповідача надійшла заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0,1200 га з кадастровим номером :17:130:0013 на території Димерської селищної територіальної громади.

Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмову у передачі в приватну власність гр. ОСОБА_1 Димерською селищною радою прийнято на 18 сесії 6 засідання VIII скликання 04.10.2022 за № 1060-18-6-VIII (том 1, а.с.9).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної статті свідчить про те, що діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, що побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує суб`єктів владних повноважень у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону, чим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж суб`єктом владних повноважень чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, протиправними.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, у яких рішення приймаються таємним голосуванням. На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Спеціальним законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 р. № 2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту "б" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин першої і другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до пункту "в" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення садівництва не більше 0,12 гектара.

Згідно з частиною першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині сьомій статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною дев`ятою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини десятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого "земельного" питання. Керуючись частиною другою статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками отримання проекту землеустрою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з статтею 30 Закону України "Про землеустрій" погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до частин першої, п`ятої і шостої статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Отже, земельним законодавством передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, у статті 118 ЗК України не передбачено. При цьому, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Така позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.02.2019 у справі № 808/3081/17.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 ЗК України).

Згідно з частини першої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відтак виникнення права власності на земельну ділянку пов`язується саме із моментом проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі прав.

Як було встановлено судом, позивач в установленому порядку 09.07.2020 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для "01.05 для індивідуального садівництва" орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована на території Толокунської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області від 04.09.2020 № 10-13142/15-20-сг позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність зазначеної земельної ділянки.

На підставі наказу від 04.09.2020 № 10-13142/15-20-сг позивач уклав договір на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва із ФОП ОСОБА_2 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_1 погоджено експертом державної експертизи ГУ Дергеокадастру Чернівецької області (висновок про розгляд документації із землеустрою від 06.10.2020 № 12707/82-20).

19.10.2020 у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за місцем розташування: Київська область, Вишгородський район, Толокунська сільська рада та присвоєно кадастровий номер :17:130:0013, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідач додав до відзиву на позовну заяву копію звернення позивача із заявою про розгляд і затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку за кадастровим номером :17:130:0013, яка 20.10.2021 за вх.№ 1555/02-28 була зареєстрована у Димерській селищній раді (заява підписана позивачем 17.11.2020 та адресована до селищного голови Толокунської сільської ради). До доданої заяви позивачем було додано оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розроблений ФОП ОСОБА_2 , про ще зазначено у відзиві на позовну заяву представником відповідача.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області" від 12.06.2020 № 715-р до Димерської селищної територіальної громади ввійшли наступні територіальні громади: Абрамівська, Богданівська, Вахівська, Глібівська, Демидівська, Димерська, Катюжанська, Козаровицька, Литвинівська, Любимівська, Ровівська, Руднє-Димерська, Сухолуцька, Толокунська та Ясногородська.

Тобто територія села Толокунь, представницьким органом якого була Толокунська сільська рада, увійшла до складу Димерської селищної територіальної громади.

Згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" від 17 листопада 2020 р. № 1009-ІХ до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" внесено зміни зокрема до розділу V "Прикінцеві та перехідні положення", який зокрема доповнено пунктом 6-1.

Пунктом 6-1 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі розформовані територіальні громади); 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту; 8) не пізніше завершення другої сесії новообраної ради у порядку, визначеному цим пунктом, починається реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами та розміщених поза адміністративним центром сформованої територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі сформованої територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні сільські, селищні, міські ради припиняються як юридичні особи з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом; 9) юридична особа сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою.

Рішенням Димерської селищної ради від 27.11.2020 № 5-1-VIII на 1 сесії селищної ради VІІІ скликання було розпочато процедуру реорганізації Абрамівської, Богданівської, Вахівської, Глібівської, Демидівської, Димерської, Катюжанської, Козаровицької, Литвинівської, Любимівської, Ровівської, Руднє-Димерської, Сухолуцької, Толокунської і Ясногородської сільських рад (далі сільські ради). Утворено комісію з реорганізації сільських рад та визначено, що Димерська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків сільських рад.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Проте оскаржуване рішення № 1060-18-6-VIII про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відмову у передачі в приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки було прийнято лише 04.10.2022.

Так, відповідач не надав доказів вчасного прийняття протягом двох тижнів з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (20.10.2021) відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, чим допустив протиправну бездіяльність у зволіканні із розглядом і прийняттям відповідного рішення майже рік із дати надходження проекту землеустрою.

При цьому позивач не оскаржує бездіяльність відповідача щодо невчасного прийняття відповідачем у двотижневий строк відповідного рішення.

28.01.2022 адвокатом в інтересах позивача було направлено до відповідача адвокатський запит про надання належним чином завіреної копії проекту рішення про затвердження документації із землеустрою та передання земельної ділянки у власність позивача.

Відповідь на адвокатський запит від 28.01.2022 було надано листом від 29.06.2022 № 1037/03-18, де зазначено, що з 24.02.2022 до 01.04.2022 населені пункти Димерської селищної територіальної громади перебували в тимчасовій окупації, адмінбудівля відповідача по АДРЕСА_1 в повній мірі використовувалася російськими військами, в результаті чого дане приміщення було пошкоджено, виламано двері до більшості кабінетів, викрадено значну кількість документів та комп`ютерної техніки (у томі числі у відділі земельних відносин). Димерська селищна рада, після деокупації громади відновила роботу 25.04.2022. Здійснивши пошук документів, відповідач знайшов клопотання ОСОБА_1 . Станом на 29.06.2022 рішення по суті клопотання позивача про затвердження землевпорядної документації не приймалося. З метою дотримання прав та законних інтересів заявника відповідне клопотання буде розглянуто на черговому засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та включені до порядку денного наступної сесії.

Суд звертає увагу, що позивач дізнався про неприйняття відповідного рішення про затвердження землевпорядної документації з дня отримання листа про розгляд адвокатських запитів, відтак допускає, що з липня 2022 року позивачу було відомо про стан розгляду його клопотання.

При цьому позивачем не надано доказів оскарження до суду залишення заяви (клопотання) про затвердження проекту землеустрою без розгляду протягом тривалого часу, що свідчить про згоду позивача із винесенням на розгляд його клопотання на чергове засідання постійної комісії та включення до порядку денного наступної сесії відповідно до листа від 29.06.2022 № 1037/03-18.

Суд також звертає увагу на той факт, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача було розроблено у жовтні 2020 року, а із заявою до відповідача позивач звернувся через рік у жовтні 2021 року, як зазначає сам позивач, з огляду на життєві особисті обставини позивача.

При цьому суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, Указами Президента України від 14 березня 2022 р. № 133/2022, від 18 квітня 2022 р. № 259/2022, від 17 травня 2022 р. № 341/2022, від 12 серпня 2022 р. № 573/2022 та від 07 листопада 2022 р. № 757/2022 воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

Законом України від 24 березня 2022 р. № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" (далі Закон № 2145-XI), який набрав чинності 07.04.2022, до Земельного кодексу України були внесені зміни.

Так, Законом № 2145-XI розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27 (у редакції станом на дату прийняття оскаржуваного рішення), згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей зокрема: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

Приймаючи цей закон законодавець з метою недопущення зловживань переслідував ціль заборонити прийняття рішення про безоплатну передачу земель та надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Суд зазначає, що Закон № 2145-XI встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Така заборона узгоджується із частиною другою статті 64 Конституції України, у якій передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції.

При цьому право власності на землю гарантується частиною другою статті 14 Конституції України, а тому не належить до переліку прав, що не можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищенаведені положення норм матеріального права, що регулюють спірні у цій справі земельні відносини (безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність) під час дії воєнного стану та підстави, на які заявник послався, з метою дотримання розумного балансу між інтересами позивача та реальними можливостями відповідача передати земельну ділянку у приватну власність, враховуючи заборону на таку передачу, а також з огляду на те, що органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у період дії воєнного стану відповідач позбавлений можливості діяти всупереч забороні, що встановлена підпунктом 5 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України та вирішувати питання з передачі земельних ділянок у приватну власність.

З огляду на зазначене, відповідач приймаючи оскаржуване рішення від 04.10.2022 № 1060-18-6-VIII затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер :17:130:0013 для індивідуального садівництва (код КВЦПЗД-01.15) на території Димерської селищної територіальної громади, розроблений ФОП ОСОБА_2 , та на підставі діючого законодавства правомірно відмовив позивачу у передачі в приватну власність позивача зазначеної земельної ділянки.

Відтак суд не знаходить правових підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення від 04.10.2022 № 1060-18-6-VIII та, як наслідок, зобов`язання відповідача повторно розглянути подане клопотання позивача, яке вже розглянуто відповідачем відповідно до наявних правових підстав.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що запроваджений в Україні воєнний стан та заборона встановлена Законом № 2145-XI унеможливлює відповідача приймати рішення про перечу земельних ділянок у власність громадян.

Суд критично оцінює посилання позивача у позовній заяву на те, що "прийняттям неправомірного рішення від 07.09.2021 № 1023-7-VIII фактично позбавив позивача права на отримання у власність земельної ділянки", позаяк оскаржуване рішення відповідач прийняв у жовтні 2022 року за № 1060-18-6-VIII.

Разом з цим, суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як і розробка такого проекту, на підставі положень статті 118 ЗК України, не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка звернулась із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування. Натомість звернення із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним із етапів у процедурі отримання земельної ділянки у власність або у користування та, відповідно, не може свідчити про виникнення будь-яких майнових прав на бажану земельну ділянку.

Аналогічний висновок сформовано Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.12.2022 у справі № 707/2487/17, від 14.03.2018 у справі № 804/3703/16, від 02.04.2020 у справі № 308/10004/16-а.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи наявні в справі докази і аргументи сторін сукупно, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно вирішив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер: :17:130:0013 для індивідуального садівництва на території Димерської селищної територіальної громади, розроблений ФОП ОСОБА_2 та відмовити у передачі такої земельної ділянки ОСОБА_1 у власність з підстав підпункту 5 пункту 27 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких дала Верховна Рада, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 71 рішення у справі "Рисовський проти України" від 20.10.2011 Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Європейський суд з прав людини в рішеннях неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певні свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (п. 36 рішення від 01.07.2003 у справі "Суомінеен проти Фінляндії" № 3780001/97).

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.