Справа № 753/9523/22
Суддя: Гусак О. С.
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9523/22
провадження № 2-а/753/224/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гусак О.С.,

при секретарі - Уляницькій М.В.

за участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: управління патрульної поліції в місті Києві, інспектор 2 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в місті Києві Сердюк Євген Сергійович, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП, відповідач), треті особи: управління патрульної поліції в місті Києві (далі - УПП в м. Києві, третя особа), інспектор 2 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в місті Києві Сердюк Євген Сергійович (далі - інспектор 2 батальйону 6 роти УПП в м. Києві Сердюк Є.С., третя особа), про скасування постанови серії ЕАР № 5779681 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позов обґрунтований тим, що 20 серпня 2022 року ОСОБА_1 рухався в автомобілі марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 прямуючи з м. Києва до м. Бровари жодним чином не створював небезпеку, перешкоду будь-кому з учасників дорожнього руху та не порушував ПДР України, зазначений автомобіль було зупинено інспектором 2 батальйону 6 роти УПП в м. Києві Сердюком Є.С. та повідомлено, що позивач керував транспортним засобом з зимніми шинами на задній осі в літній період. Оскільки на прохання інспектора не було надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, то останнім було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5779681 відносно позивача та визнано його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. ОСОБА_1 зі вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою й такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівником поліції не було повідомлено позивача про конкретну причину та підставу зупинки транспортного засобу, а підставу зазначену інспектором він оцінює критично та вважає надуманою, так як виявити, яка саме гума встановлена на автомобілі під час руху при дотриманні дистанції неможливо, обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського поліс страхування виникає лише при складенні протоколу щодо порушення правил дорожнього руху, при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, як висновок інспектором було свавільно застосовано адміністративні повноваження та винесенно незаконну постанову.

12 вересня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 28 вересня 2022 року.

28 вересня 2022 року до суду з`явився позивач. Відповідач та треті особи повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку до суду не з`явились, причини неявки не повідомили у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2022 року.

24 жовтня 2022 року від ДПП на адресу суду надійшов відзив відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним, а винесена постанова законною та винесеною в межах повноважень інспектора, в порядок та спосіб визначені законодавством, з дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи.

25 жовтня 2022 року справу знято з розгляду у зв`язку з відключенням електропостачання.

29 листопада 202 року справу знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. Наступною датою судового розгляду визначено 7 грудня 2022 року.

7 грудня 2022 року до суду з`явився позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач та третя особа УПП в м. Києві повідомлені про розгляд справи належним чином до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, в матеріалах справи наявна заява інспектора 2 батальйону 6 роти УПП в м. Києві Сердюка Є.С. про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши позивача, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАР № 5779681 від 20 серпня 2022 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.ґ. Правил дорожнього руху. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що водій має право, зокрема знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Крім цього, у вищевказаній статті Закону передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 21 п. 21.2, п. 21.3, п. 21.4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності" контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Представник відповідача, не заважаючи на те, що обов`язок доказування покладено саме на нього, в своїх письмових запереченнях не надав пояснення щодо правомірності дій інспектора, виклавши суть здійснених позивачем правопорушень, а саме: керування транспортним засобом за відсутності поліса обов`язкового страхування (ст. 126 КупАП), при цьому вказавши, що інспектором було встановлено наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що інспектором у відношенні позивача було ще складено протокол за порушення останньою вимог ПДР України або було оформлення ДТП, внаслідок чого вимога інспектора про пред`явлення позивачем поліса страхування була не правомірною.

Також суд бере до уваги висновки колегії суддів Касаційного адміністративного суду (КАС) у справі від 15 березня 2019 року № 686/11314/17, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб є неправомірними.

Також суд бере до уваги висновки зазначені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року по справі № К/800/13938/17 про те що обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу, які зроблені на підставі аналізу п.9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, від 13.03.2020 року по справі № 234/6323/17, від 31.10.2019 року по справі № 398/3566/16-а, від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а, суд приходить до наступних висновків. Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України). Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року по справі № 357/10134/17.

Також, факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17).

Також суд бере до уваги що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 14.05.2020, №240/12/17).

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року по справі № 127/163/17-а).

Також, відповідачем не доведено, що інспектор відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надав водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги, встановлював свідків правопорушення і відібрав у них покази, та встановив обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведена допустимими і належними доказами.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. Отже, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 86 КАС, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ст. 72 ч. 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач також просить суд закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вимога позивача про закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду не надано.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова серія ЕАР № 5779681 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена інспектором 2 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в місті Києві Сердюк Євген Сергійович, яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 72, 244-246, 293, 295, 371, 382 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕАР № 5779681 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2022 року винесену інспектором 2 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Сердюком Є.С. (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серія ЕАР № 5779681 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2022 року, винесеної інспектором 2 батальйону 6 роти управління патрульної поліції в місті Києві Сердюком Євгеном Сергійовичем (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак