Справа № 400/5528/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 р. № 400/5528/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу з 01.07.2022 нарахування та виплати пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 01.07.2022, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення позивачу з 01.12.2022 нарахування та виплати пенсії по інвалідності, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 01.12.2022, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплачувати з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.06.2010 отримував пенсію по інвалідності за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, установленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», також додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначені відповідачем на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 у справі №2-3965/2010.

Позивач зазначає, що отримавши пенсію в липні 2022 року, встановив, що розрахунок пенсії проведений без урахування нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.07.2022.

Позивач вказує, що листом від 03.10.2022 № 9230-8910/Л-02/8-1400/22 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 03.09.2022, повідомив позивачу, що у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який належить здійснити перерахунок пенсії, виплати за рішенням судів, якими зобов`язано орган Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії (постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду від 19.12.2011 № 8). У листі відповідача також було зазначено, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо підвищення рівню пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584-9 з 01.07.2021 внесено зміни до статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо мінімальних розмірів пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач вказує, що у грудні 2022 року отримав пенсію з розрахунку розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2022, тобто без урахування нового розміру прожиткового мінімуму (Закону «Про Державний бюджет України на 2022 рік») станом на 01.12.2022.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові. Відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІ). Позивач з 01.06.2010 отримував пенсію по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV. Пенсія була призначена на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 у справі № 2- 3965/2010.

Відповідач, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі 21-293а13, постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 № 8, наголошує, що у випадку коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який належить здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача пенсії.

Відповідач посилається на зміну правового регулювання розміру пенсії, у зв`язку з чим виплата пенсії на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 припинена і натепер обчислена виходячи з чинного правового регулювання.

Заперечуючи проти перерахунку та виплати пенсії позивача у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідач вказує, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України прийняла Закон України від 29.06.2021 № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі Закон № 1584-IX), який вносить зміни до Закону № 796-ХІ, що визначає новий розмір пенсії по інвалідності осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, Прикінцевими та перехідними положеннями вищевказаного Закону № 1584-ІХ передбачено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2022, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 01.07.2021. У пункті 2 Закону № 1584-ІХ статтю 54 викладено в такій редакції: «В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для І групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень». За вказаних обставин, стверджує відповідач, відсутні підстави для застосування норми частини 4 статті 54 Закону № 796-ХІ, яка б передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Заперечуючи проти позовної вимоги щодо нарахування та виплати додаткової пенсії в сумі 75 % від мінімальної пенсії за віком, відповідач посилається на те, що з 01.01.2015 Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (далі - Закон № 79-VIII), Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру і порядку виплат, установлених статтею 54 Закону № 796-ХІ. Посилаючись на норми Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі Порядок № 1210), відповідач зазначає, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ, повинна виплачуватися позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особі з інвалідністю II групи в сумі 379,60 грн.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) та особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 30.09.2019, випискою з акта огляду МСЕК № 002855.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 796-ХІ.

З 01.06.2010 до 01.07.2022 позивач отримував пенсію по інвалідності за Законом № 796-ХІІ у розмірі, визначеному виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, установленої частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV, а також додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, що були призначені відповідачем на виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.07.2010 у справі № 2-3965/2010.

З 01.07.2022 та з 01.12.2022 відповідач не провів перерахунок пенсії позивача у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому державна і додаткова пенсія позивачу продовжують виплачуватися у раніше встановленому розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % від мінімальної пенсії за віком, але їхній розмір не збільшився з 01.07.2022 та з 01.12.2022, оскільки не перераховувалися при збільшенні розміру мінімальної пенсії за віком з 01.07.2022 та з 01.12.2022, яка визначена в розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб станом на 01.07.2022 та 01.12.2022. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, та копіями рішень відповідача про перерахунок пенсії позивача, доданими до позовної заяви.

Отже, з 01.07.2022 між позивачем і відповідачем виникли спірні правовідносини у зв`язку з нездійсненням відповідачем перерахунку державної та додаткової пенсій позивача у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність.

Суд вказує, що, вирішуючи спір між сторонами у справі № 400/5528/22, не перевірятиме стану і правильності виконання відповідачем рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 у справі № 2- 3965/2010, оскільки контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється відповідно до статей 287, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не в порядку позовного провадження.

У зв`язку з цим суд не оцінюватиме аргументів позивача щодо обов`язковості виконання відповідачем рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2010 у справі № 2- 3965/2010.

Суд також звертає увагу, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (частина сьома статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо розміру пенсії у 8 мінімальних пенсій за віком.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, питання соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом № 796-ХІ. У статті 1 Закону № 796-ХІ зазначено, що цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Приписами частини четвертої цієї статті Закону № 796-XII в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України від 06.06.1996 № 230/96-ВР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"", яка була чинною до внесення змін Законом № 76-VIII, було передбачено таке:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

28.12.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України за № 76-VIII, яким текст статті 54 Закону № 796-ХІ був викладений у редакції, згідно з якою умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань.

Мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, було визначено в Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 23.11.2011 № 1210 зі змінами (далі Порядок № 1210).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1210, мінімальний розмір пенсії становить:

"1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї:

осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституційний Суд України вирішив, що частина третя статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За рішенням Конституційного Суду України, Верховній Раді України належало протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Конституційний Суд України вирішив, що у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

Отже, Верховній Раді України належало привести нормативне регулювання розміру пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у відповідність до Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

Тобто за результатами виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України, з метою врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, мала прийняти не будь-який закон, а такий, що відповідає Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

У рішенні від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України навів достатньо мотивів, чітко і зрозуміло пояснив підстави визнання неконституційними змін, внесених до статті 54 Закону № 796-ХІ Законом № 76-VIII.

Зокрема, Конституційний Суд України вважає, що «змінивши підпунктом 13 пункту 4 розділу I Закону № 76-VIII законодавче регулювання мінімальних розмірів державних пенсій, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені частиною четвертою статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, та допустила можливість зменшення гарантованих мінімальних розмірів державних пенсій.

У Рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України зауважив, що "скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України, щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначає, що покладення Конституцією України на державу обов`язку захищати осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вказує на особливий статус таких осіб у контексті їх соціального захисту та охорони здоров`я, а відтак - обумовлює посилений їх соціальний захист».

Здійснивши порівняльний аналіз частини четвертої статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР та пунктів 11, 12 Порядку № 1210, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України визначив істотно менші мінімальні розміри державної пенсії особам, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-XII, ніж їх було гарантовано на законодавчому рівні частиною четвертою цієї статті Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР. Водночас приписи статей 3, 16, 50 Конституції України у їх взаємозв`язку зобов`язують державу за будь-яких обставин забезпечити особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причиновий зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посилений соціальний захист, реалізацію їх права на відшкодування завданої шкоди здоров`ю.

Конституційний Суд України виходив із того, що держава може змінювати законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте в разі зміни такого регулювання вона не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено.

Конституційний Суд України вказав, що держава в особі Кабінету Міністрів України визначила у Порядку № 1210 мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах істотно менших, ніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, знівелювавши саму сутність визначених статтями 3, 16, 50 Конституції України прав та гарантій, що фактично є недодержанням державою свого позитивного обов`язку забезпечувати цю категорію осіб гарантованим рівнем соціального захисту.

Конституційний Суд України виходив з того, що заявники, окрім того, що є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать до окремої, соціально найуразливішої групи осіб, а саме осіб з інвалідністю.

Конституційний Суд України вважає, що соціальні зобов`язання держави перед громадянами, які втратили здоров`я внаслідок того, що держава свого часу зобов`язала їх взяти участь у подоланні наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - катастрофи планетарного масштабу, та які зазнали інвалідності внаслідок таких дій, а також перед особами з інвалідністю з числа потерпілих від цієї катастрофи не мають залежати від фінансових можливостей держави та її економічного становища.

Дослідивши матеріали справи та законодавство України у сфері соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Конституційний Суд України дійшов висновку, що держава в особі Кабінету Міністрів України зменшила гарантовані мінімальні розміри державної пенсії, що їх було передбачено статтею 54 Закону № 796-XII до внесення змін Законом № 76-VIII. Наслідком ужитих державою заходів стало позбавлення заявників майна в розумінні того, як його витлумачив Європейський суд із прав людини.

Конституційний Суд наголосив на тому, що серед осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, саме особи з інвалідністю є найбільш уразливими.

Конституційний Суд України неодноразово вказав у рішенні від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 про зменшення мінімальних розмірів пенсії Порядком № 1210.

Проаналізувавши зміст рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, адміністративний суд дійшов висновку, що визнаючи зміни неконституційними, Конституційний Суд України виходив не з формальних міркувань про те, що юридично правильно буде визначати мінімальні розміри пенсій за Законом № 796-ХІ саме законом, а не підзаконним актом, а насамперед з неможливості зменшення досягнутого рівня соціального захисту осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Адміністративний суд зазначає, що соціальне право постраждалих від Чорнобильської катастрофи громадян на пенсійне забезпечення було звужене внаслідок унесення Законом № 76-VIII змін до статті 54 Закону № 796-ХІ.

Адміністративний суд вказує, що сама по собі обставина врегулювання питання розміру пенсії підзаконним актом не призвела б до порушення права постраждалих від Чорнобильської катастрофи осіб на пенсійне забезпечення, якби установлені раніше розміри мінімальної пенсії не були б зменшені.

29.06.2021 Верховна Рада України прийняла Закон України № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Цим законом частина третю статті 54 Закону № 796-ХІ викладена в такій редакції:

"В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень".

Саме посиланням на Закон № 1584-ІХ відповідач обґрунтовує свою позицію щодо розміру державної пенсії позивача.

Як суд зазначив вище, за результатами виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України, з метою врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, мала прийняти не будь-який закон, а такий, що відповідає Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 мотивоване неможливістю зменшення досягнутого рівня соціального захисту осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

За нормами статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 вбачається, що саме зменшення розміру пенсій цих осіб (зменшення законодавчо установлених гарантій) мало вирішальне значення для визнання неконституційними змін до статті 54 Закону № 796-ХІ.

Вирішуючи питання, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з того, що Законом № 1584-ІХ установлені зменшені розміри пенсій осіб з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи порівняно з розмірами, установленими статтею 54 Закону № 796-ХІ в редакції Закону № 230/96-ВР.

Зокрема, 4800 гривень (мінімальний розмір пенсії по інвалідності за Законом Закону № 796-ХІ в редакції Закону № 1584-ІХ) є значно меншим, ніж вісім мінімальних пенсій за віком (мінімальний розмір пенсії по інвалідності відповідно до частини четвертої статті 54 Закону № 796-ХІ в редакції Закону № 230/96-ВР).

Частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що, мінімальний розмір пенсії за віком визначений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01.07.2022 2 027 грн, з 01.12.2022 2 093 грн (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік»).

Законами про Державний бюджет передбачене постійне зростання прожиткового мінімуму.

Отже, очевидним є те, що запроваджене Законом № 1584-ІХ правове регулювання не дозволяє відновити рівень соціальної захищеності осіб з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, який існував раніше.

На підставі цього адміністративний суд вважає, що нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796-XII, станом на дату розгляду цієї справи не приведене у відповідність із Конституцією України та рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

Законом № 1584-ІХ не відновлений рівень соціальної захищеності осіб з інвалідністю що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки не досягнуто попереднього рівня, установленого частиною третьою статті 54 Закону № 796-ХІ в редакції Закону № 230/96-ВР.

Відповідно до пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР:

"В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком".

Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Адміністративний суд не застосовує до спірних правовідносин частину третю статті 54 Закону № 1584-ІХ, оскільки ця норма не відповідає статті 22 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

Підсумувавши все вищенаведене, суд дійшов переконання, що з 07.07.2021 (а, отже, і станом на 01.07.2022, 01.12.2022) належить застосовувати частину четверту статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, яка передбачає розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою (до яких належить позивач), - 8 мінімальних пенсій за віком.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, установлений у 2022 році в таких розмірах: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні (стаття 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2022 рік). Отже, з 01.07.2022 відповідний мінімум збільшився порівняно з відповідним показником на 01.01.2022, а з 01.12.2022 порівняно із показником на 01.07.2022. Отже, відповідач мав обов`язок перерахувати пенсію позивача виходячи із збільшеного розміру прожиткового мінімуму (мінімальної заробітної плати).

Суд зазначає, що право позивача на пенсійне забезпечення є порушеним внаслідок нездійснення перерахунку його державної пенсії у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (а, отже, і мінімальної пенсії за віком).

Отже, в цій частині позовні вимоги належить задовольнити.

Суд звертає увагу відповідача, що покладення на нього зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком не обмежує розміру пенсійної виплати позивача винятково такою сумою, а безумовно означає обов`язок відповідача, обчислюючи пенсійну виплату, включити до неї всі передбачені законодавством доплати та підвищення, на які має право позивач відповідно до свого статусу.

Щодо позовних вимог щодо додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу (2010 рік), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 9 пункту 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України (далі Закон № 76-VIII) текст статті 50 Закону № 796-ХІІ викладений у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Положення статті 50 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону № 76-VIII неконституційним не визнавалися.

На цій підставі стаття 50 Закону № 796-ХІІ підлягає до застосування у редакції з урахуванням останніх змін, тобто таких, що внесені Законом № 76-VIII.

Відповідно до пункту 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністірв України від 23.11.2011 № 1210 (далі Порядок № 1210), із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю II групи - 379,60 грн.

Зазначені положення Порядку № 1210 також є чинними.

Отже, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Ураховуючи зазначене вище, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати у справі відсутні.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати до суду в місячний строк звіт щодо виконання рішення суду, суд зазначає таке.

За нормами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, а, отже, наділений правом, а не закріпленим обов`язком під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23.04.2019 у справі № 805/516/18-а.

Зокрема, Верховний Суд зазначив у цих справах, що з огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи відсутність у справі будь-яких доказів наміру відповідача ухилитися від виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду, враховуючи відсутність будь-яких доводів та доказів, які б свідчили про наявність ризиків ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 з 01.07.2022 нарахування та виплати пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 01.07.2022 Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2022, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 01.07.2022 Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням раніше здійснених виплат.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 з 01.12.2022 нарахування та виплати пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого з 01.12.2022 Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) перерахунок та виплату пенсії по інвалідності за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.12.2022, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, визначених із застосуванням установленого Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 01.12.2022 розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням раніше здійснених виплат.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області щодо нездійснення ОСОБА_1 з 01.07.2022 нарахування та виплати додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік».

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити з 01.07.2022 ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати її з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області щодо нездійснення ОСОБА_1 з 01.12.2022 нарахування та виплати додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік».

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області здійснити з 01.12.2022 ОСОБА_1 перерахунок та виплату додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до частини першої статті 28 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати її з урахуванням встановлення нового розміру прожиткового мінімуму з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна