Справа № 200/4458/22
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року Справа№200/4458/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідачів : 1 - ГУ ПФУ в Донецькій області; 2 - ГУ ПФУ у Волинській області; 3 - ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ у Волинській області, ГУ ПФУ в Житомирській області (відповідач 1, 2, 3), у якому просила суд:

Визнати дії відповідача 1 в частині відмовити в зарахуванні до пільгового стажу за списком 1 періоду роботи в якості машиніста крану зайнятий на гарячих ділянках робіт на ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» та відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконними.

Скасувати рішення відповідача 2 від 01.08.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та рішення відповідача 3 від 29.08.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як незаконні.

Зобов`язати відповідача 1 здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , п.1 ч.2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення до відповідача, тобто з 27.07.2022.

Позов вмотивовано тим, що позивач 25.07.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням віку по списку №1.Рішенням відповідача - 2 від 01.08.2022, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням віку, та рішення було обґрунтоване наступним: згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на пенсію за віком на пільгових умовах призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, до досягнення віку. При розгляді заяви позивача про призначення пенсії, відповідачем не були зараховані довідки та не зараховані періоди, які вказані в трудовій книжці позивача.

Позивач після отримання уточнюючої довідки повторно звернулась до відповідача, проте рішенням відповідача 3 позивачу знову відмовлено, оскільки позивач не має пільгового стажу роботи, який надав би право на призначення пенсії у віці 55 років.

Позивач вважає рішення відповідачів протиправним, оскільки вона надала усі необхідні документи, що підтверджують його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.13 ЗУ Про пенсійне забезпечення.

Відповідач - 1 надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 01.08.2022 ГУ ПФУ в Волинській області, яким опрацьовано заяву позивачки від 25.07.22 та 29.08.22 ГУ ПФУ в Житомирській області, яким опрацьовано заяву позивачки від 22.08.22 за принципом екстериторіальності, були прийняті рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах (далі Рішення) ОСОБА_1 з наступних підстав.

Вік позивачки на дату звернення становить 54 роки. До пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки № 6 від 09.08.2022, оскільки дата звернення про призначення пенсії 25.07.2022 та довідка не відповідає Додатку № 5 постанови КМУ № 637. Згідно звернення ОСОБА_1 від 22.08.2022 до відповідача та наданих документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивачки становить 36 років 4 місяці 27 днів, пільговий стаж роботи за Списком № 2 відсутній.

Згідно наданих документів за зверненням за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах від 25.07.2022 та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 36 років 14 днів, стаж роботи за Списком № 2 02 роки 04 місяці 15 днів. До пільгового стажу не зараховано період роботи позивачки з 27.12.2017 по 10.01.2019, оскільки в уточнюючій довідці від 18.08.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відсутній реєстраційний номер. Також відповідачем не зараховано період роботи з 11.01.2019 по 12.05.2022, відповідно довідки № 63 від 12.05.2022, оскільки в довідці не вірно зазначено по батькові ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним.

У зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого чинним законодавством, відповідачами 2 та 3 відповідно були прийняті рішення про відмову від 01.08.2022 та від 29.08.2022 в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч.2 ст. 114 Закону № 1058 - IV.

Відповідач 1 просив повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - 3 надав відзив, в якому зазначив, що за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. До пільгового стажу Позивача за Списком № 1 не зараховано періоди роботи: - з 27.12.2017 по 10.01.2019, оскільки в уточнюючій довідці від 18.08.2022, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відсутній реєстраційний номер; - з 11.01.2019 по 12.05.2022, відповідно довідки від 12.05.2022 № 63, оскільки в довідці не вірно зазначено по батькові ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним. Для зарахування вищезазначеного періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати нові довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637. Належними документами підтверджено страховий стаж з урахуванням пільгового обчислення - 36 років 04 місяці 27 днів, стаж з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, не підтверджений в порядку визначеному законодавством, що не дає право виходу на пенсію за віком відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону. Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 29.08.2022 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах визначений п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) у зв`язку з не підтвердженням необхідного пільгового стажу.

Відповідач 2 відзив на позовну заяву не подав.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідачі в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2022 позивач звернулася до відповідача - 1 із заявою №1536 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах за списком №1, відповідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням відповідача 2 № 55 від 01.08.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки № 6 від 09.08.2022, оскільки дата звернення 25.07.2022 та довідка не відповідає додатку № 5 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 повинна містити три підписи.

22.08.2022 позивач повторно звернулась до відповідача -1 із заявою про призначення пенсії.

Рішенням від 29.08.2022 року №55 відповідач 3 відмовив у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що до пільгового стажу Позивача за Списком № 1 не зараховано періоди роботи: - з 27.12.2017 по 10.01.2019, оскільки в уточнюючій довідці від 18.08.2022 року, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відсутній реєстраційний номер; - з 11.01.2019 по 12.05.2022, відповідно довідки від 12.05.2022 № 63, оскільки в довідці не вірно зазначено по батькові МИКОЛАЇВІ, що не відповідає паспортним даним. Для зарахування вищезазначеного періоду роботи до пільгового стажу необхідно надати нові довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637.

Позивач оскаржує вищевказані рішення відповідачів щодо не зарахування їй певних періодів роботи, що привели до порушення норм чинного законодавства та її конституційних прав.

Також до матеріалів справи було додано:

Трудову книжку НОМЕР_2 , з якої вбачається, що за спірний період позивач працювала: на ТОВ «НПП «Метрика» на посаді машиніста крана (кранівник) зайнятий на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.10.2019; на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022;

Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно додатку №5 про те, що позивач працювала на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022 за списком №1;

копію тієї ж довідки із реєстраційним номером №63 від 12.05.2022 року;

додаток №1 із переліком професій котрі дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

наказ №538 від 28.12.2019 про результати проведення атестації робочих місць у цехах ТОВ «Корум»;

Довідку від 18.08.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно додатку №5 про те, що позивач працювала на ТОВ «НПП «МЕТРИКА» на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.01.2019 за списком №1;

довідку №6 від 17.12.2021 про те, що позивача дійсно працювала на ТОВ «НПП «МЕТРИКА» на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.01.2019 за списком №1;

додаток №1 із переліком професій котрі дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

наказ №163 від 27.11.2015 про результати проведення атестації робочих місць у цехах ТОВ «НПП «Метрика».

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-IV).

Згідно із п.1 ч.1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону та інші особи, передбачені цим Законом.

П.1 ч.1 ст. 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Ч.4 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

П.1 ч.1 ст. 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі ч.1ст. 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах по списку №1 за нормами ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надала відповідні документи.

Пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

П.3 Порядку № 637, визначено, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Відповідно до наявних доказів в матеріалах справи, суд встановив, що відповідач при розгляді заяви про призначення пенсії позивача, не зарахував їй до стажу наступні періоди роботи:

- до пільгового стажу за списком №1: на ТОВ «НПП «Метрика» на посаді машиніста крана (кранівник) зайнятий на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.10.2019 рік; на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022 (відповідачем не приймались до уваги дані трудової книжки позивача);

Суд встановлено, що відповідачем - 3 не були зараховані вищенаведені періоди роботи позивача, внаслідок розбіжностей вказаних у довідці від 12.05.2022 № 63, оскільки не вірно зазначено по батькові МИКОЛАЇВІ, що не відповідає паспортним даним.

Стосовно зазначеного суд вказує, що відповідно до п. 2.2 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження: відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення: відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України: відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з ним винагороди.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказ) (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати текст) наказу (розпорядження).

Аналіз вищезазначених положень законодавства свідчить про те, що записи до трудової книжки вноситься виключно власником або уповноваженим ним органом, у зв`язку з чим власнику трудової книжки не може ставитися в провину наявність неправильно занесених записів до трудової.

Окрім того, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист) населення України від 29.07.1993 №58, не передбачає наслідків для особи щодо якої вона складена, порушення порядку ведення трудової книжки.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна поліній висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Таким чином, позивач, який у даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу написання невірного (пропущена буква Н у слові «МИКОЛАЇВНІ») у по батькові позивача здійснено з вини адміністрації підприємства.

Така підстава, як пропущена буква Н у слові «МИКОЛАЇВНІ» не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тобто, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення довідки, оскільки записи в останню вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, а недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/6-а, у яких останній зазначив про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Так, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, довідок, тощо.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , вбачається, що позивач за спірний період працювала:

на ТОВ «НПП «Метрика» на посаді машиніста крана (кранівник) зайнятий на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.10.2019;

на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022.

Згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно додатку №5 про те, що позивач працювала на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022 за списком №1;

Довідкою від 18.08.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно додатку №5 про те, що позивач працювала на ТОВ «НПП «МЕТРИКА» на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.01.2019 за списком №1;

Згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, професії машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках робіт, віднесені до Списку №1, розділ XI, підрозділ 11.5а.

Згідно Постанови КМУ №461 від 24.06.2016, професії машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках робіт, віднесені до Списку №1, розділ XI, підрозділ 5.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 по справі №311/2865/13-а.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Зазначеній нормі відповідає п.1 Порядку Порядок №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

П.3 Порядку № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Як вже зазначалось, судом встановлена належність трудової книжки позивачу. Період роботи позивача за спірний період підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а цей період також підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком №1

З трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що за спірний період позивач працювала: на ТОВ «НПП «Метрика» на посаді машиніста крана (кранівник) зайнятий на гарячих ділянках робіт з 27.12.2017 по 10.10.2019; на ТОВ «КОРУМ Дружківський Машинобудівний завод» у ковальсько-пресовому цеху №24 ковальсько-термічного цеху №8 на посаді машиністом кранів, зайнятим на гарячих ділянках робіт з 11.01.2019 по 12.05.2022;

Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що пенсійний орган зарахував позивачу до страхового стажу періоди роботи в ТОВ «ННП «Метрік» з 27.12.2017 по 10.01.2019, та з 11.01.2019 по 27.12.2019, з 28.12.2019 по 12.05.2022.

До спеціального (пільгового) стажу за Списком № 1 період з 27.12.2017 по 10.01.2019 року, та з 11.01.2019 року по 27.12.2019 року не зараховано.

Враховуючи, що вищезазначені періоди праці позивача зазначені в трудовій книжці, а також враховуючи, що згідно Постанови КМУ №36 від 16.01.2003, професії машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках робіт, віднесені до Списку №1, розділ XI, підрозділ 11.5а. та Постанови КМУ №461 від 24.06.2016, професії машиністи кранів (кранівники), зайняті на гарячих ділянках робіт, віднесені до Списку №1, розділ XI, підрозділ 5, суд вважає що вищезазначені періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу за списком №1.

Преамбулою Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

П.а ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення (далі - Закон № 213-VІІІ) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

09.07.2003 було прийнято Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) та 03.10.2017 Верховною Радою України було прийнято Закон Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII, яким Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнено розділом XIV-І, який передусім, у контексті предмету спору, містить п.1 ч.2 ст.114 такого змісту: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п. б - г ст.54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020). У п. 3.1 рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 наголошено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абз. 2 п.п. 4.3 п. 4 мотивувальної частини рішення від 27.02.2018 № 1-р/2018). Відповідно до змісту ст. 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

В п. 4.4. мотивувальної частини Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що ст. 13, ч.2 ст. 14, п.б-г ст. 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать ч.1 ст.8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Згідно п.2 резолютивної частині Рішення КСУ № 1-р/2020 зазначені положення втрачають чинність з дня ухвалення цього Рішення, тобто з 23.01.2020.

Ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 45 років які народилися по 31 березня 1970 включно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Вирішуючи спір відносно визначення правових норм, які підлягають застосуванню при визначенні наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах, суд керуючись приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №360/3611/20 від 21.04.2021, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду 03.11.2021.

В зазначеному рішенні колегія суддів дійшла висновку, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначила, що частиною першою ст.58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через утворені в установленому порядку територіальні органи - Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду), на які відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2), покладається, зокрема: призначення (здійснення перерахунку) і виплата пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його територіальні органи є суб`єктами владних повноважень у сфері загальнообов`язкового пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 6 Основного закону державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У контексті вимог ст.6, 8, 22, 46, 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі № 1-р/2020 щодо порушень ч.1 ст. 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та висновки, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у зразковій справі №360/3611/20 від 21.04.2021 поширюються на спірні правовідносини та підлягають застосуванню органами ПФУ.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ст.58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення відповідача прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем.

Відповідно до приписів ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого було звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, приймаючи рішення про призначення пенсії позивачу, відповідач має враховувати висновки, викладені судом у рішенні в даній адміністративній справі, щодо наявності підтвердження страхового стажу та пільгового стажу за списками №1 позивачу з зарахуванням визначеного судом періоду.

Ст.58 Закону 1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає дії відповідача - 2 протиправними, які відобразились у не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача до пільгового стажу за списком №1 з 27.12.2017 по 10.01.2019, та з 11.01.2019 по 27.12.2019, при розгляді її заяви, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням віку по списку №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що призвели до винесення рішення про відмову у призначенні пенсії. Відповідачей 2,3 не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятих рішень, тому рішення відповідача - 2, 3 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах по списку №1, є протиправним та підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідачі діяли поза межами ст. 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач -2 зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 27.07.2022 і прийняти рішення з урахуванням правової позиції суду.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідачами за позовними вимогами позивача є ГУ ПФУ у Волинській області, ГУ ПФУ в Житомирській області, структурні підрозділи якого, визначені за принципом екстериторіальності, розглядали заяву про призначення пенсії та прийняли рішення про відмову в призначенні пенсії.

Як наслідок, у задоволенні позовних вимог позивача до ГУ ПФУ в Донецькій області слід відмовити.

Ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 13.09.2022, позивач за подання адміністративного позову сплатив 992,40 грн. судового збору.

Отже, суд вважає за можливе повернути позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, 2 у розмірі 992,40 грн рівноцінно.

Керуючись ст.2, 5-10, 72-90,139,242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_1 ) до відповідачів : 1 - ГУ ПФУ в Донецькій області (, юридична адреса : 84122 , Донецька обл., м. Слов`янськ , площа Соборна , б. 3); 2 - ГУ ПФУ у Волинській області (, юридична адреса : 43026, м. Луцьк, Волинської обл., вул. Кравчука, 6.22-В); 3 - ГУ ПФУ в Житомирській області (, юридична адреса : 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 6.7) про:

Визнання дії відповідача 1 в частині відмовити в зарахуванні до пільгового стажу за списком 1 періоду роботи в якості машиніста крану зайнятий на гарячих ділянках робіт на ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» та відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незаконними.

Скасування рішення відповідача 2 від 01.08.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та рішення відповідача 3 від 29.08.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як незаконні.

Зобов`язання відповідача 1 здійснити призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , п.1 ч.2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення до відповідача, тобто з 27.07.2022. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 55 від 01.08.2022 ГУ ПФУ у Волинській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення №55 від 29.08.2022 ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 наступні періоди роботи до пільгового стажу за списком №1 з період з 27.12.2017 по 10.01.2019, та з 11.01.2019 по 27.12.2019.

Зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2022 №1536 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням віку по Списку №1, з урахуванням висновків суду у даній справі та із зарахуванням наступних періодів роботи позивача до пільгового стажу за списком №1 з 27.12.2017 по 10.01.2019, та з 11.01.2019 по 27.12.2019.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області судові витрати у розмірі 496.2 грн на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ГУ ПФУ в Житомирській області судові витрати у розмірі 496.2 грн на користь ОСОБА_1 .

Повний текст рішення складено 30.01.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова