Справа № 620/4880/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4880/22 Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу на посаді помічника чергового відділу поліцейської діяльності №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

Згідно з наказами ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 року №425 та №212о/с позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування (а.с. 26, 32).

27.05.2022 року ГУНП в Чернігівській області прийнято наказ №651 (а.с. 167), згідно з яким строк проведення службового розслідування, яке призначено наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 року №595, продовжено на 15 календарних днів.

Враховуючи Доповідну записку від 13.05.2022 року начальника відділу правового забезпечення О. Роєнка (а.с. 126-128), на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 13.05.2022 року №595 (а.с. 19-20), комісією проведено службове розслідування, за результатом якого 11.06.2022 року затверджено Висновок (а.с. 33-63, 129-148).

11.06.2022 року начальником ГУНП в Чернігівській області затверджено Висновок службового розслідування, відповідно до якого аналізуючи пояснення та беручи до уваги розпорядчі документи ГУНП в Чернігівській області, дисциплінарною комісією встановлено, що працівники поліції, серед яких ОСОБА_1 , після введення на території України режиму воєнного стану перебував у м. Чернігів, попередньо будучи евакуйованим з м. Городня за вказівкою керівництва, де з метою оборони та відсічі збройній агресії РФ, здійснювали заходи визначені Законом України «Про Національну поліцію», але самовільно залишили територію міста Чернігів (зокрема, ОСОБА_1 ) у напрямку міста Городня, яке на той час перебувало в окупації військовими РФ, про що повідомили свого керівника за допомогою телефонного зв`язку.

На підставі висновків службового розслідування 13.06.2022 року відповідачем прийнято наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №489, згідно з яким за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, в частині самоусунення від виконання своїх службових обов`язків як поліцейських від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14.03.2022 року території дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, а саме м. Чернігів та виїзд на територію м. Городня, яка у той час була окупована військами Російської Федерації наказано помічника чергового відділу поліцейської діяльності №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (а.с. 29).

28.06.2022 року ГУНП в Чернігівській області прийнято наказ №323о/с про звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 29.06.2022 року (а.с. 28).

Згідно з копією Довідки від 06.07.2022 року №387/124/21/01-2022 розмір грошового забезпечення позивача за посадою, яку він займав, складає: середньоденне грошове забезпечення - 436,75 грн, середньомісячне - 12884,01 грн (а.с. 27).

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними наказами та вважаючи їх такими, що порушують його права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон) центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку є Національна поліція України (поліція).

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону).

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

15.03.2018 року Законом України №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з частинами першою - другою статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Частинами п`ятою, шостою статті 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Проаналізувавши положення статей 19 «Порядок застосування дисциплінарних стягнень» та 26 «Проведення службового розслідування в період дії воєнного стану» Дисциплінарного статуту, суд констатує, що вказані норми не передбачають обов`язку уповноваженої особи поліції ознайомлювати осіб, у відношенні яких проводилося службове розслідування з висновком, складеним за його результатами. Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право: ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення. Також відповідно до частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами.

Тобто, позивач не обмежений правом на звернення до уповноваженого суб`єкта, що проводив службове розслідування про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами службового розслідування, Висновком службового розслідування. Доказів порушення з боку відповідача зазначених вище прав позивача останнім до суду не надано. Водночас, матеріалами справи підтверджується надання копії Висновку службового розслідування на адвокатський запит представника позивача (а.с. 18).

Згідно з частиною першою статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 13.05.2022 року №595 комісією проведено службове розслідування, за результатом якого 11.06.2022 року складено Висновок (далі - Висновок службового розслідування).

Разом з тим, колегія суддів також не приймає до уваги доводи позивача про те, що дане службове розслідування проведено повторно, а тому проведення службового розслідування відповідно до наказу ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 року №595 є протиправним, оскільки сам же відповідач у виданих ним документах (а.с. 26, 32, 34-35, 126-128) визнає, що службове розслідування на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області від 16.03.2022 року №381 проведено з порушенням процедури проведення службового розслідування, а саме вимог пункту 1 частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту в частині права на надання пояснень поліцейськими відносно яких проводилось службове розслідування. А тому, висновки проведеного зазначеного службового розслідування не можуть вважатися такими, що відображають дійсність встановлених обставин, а його результати не породжують для позивача та відповідача будь-яких наслідків.

В частинах першій, третій статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових; актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

З аналізу наведених вище положень Дисциплінарного статуту вбачається, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас, порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення зі служби в поліції.

В даній справі вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Специфікою державних функцій покладених на органи поліції, особливо під час дії правового режиму воєнного стану, обумовлено певні обмеження конституційних прав і свобод працівників поліції, зокрема, таких як свобода пересування, право вільно залишати територію України тощо.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Так, статтею 64 Закону передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові встановленого змісту.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 року у справі №160/6819/19.

Положеннями статті 4 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ віддається (видається), як правило, у порядку підпорядкованості. За потреби прямий керівник може віддати (видати) наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього керівника, про що він повідомляє безпосередньому керівнику підлеглого або підлеглий сам доповідає про отримання нового наказу своєму безпосередньому керівнику.

Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика (частина перша статті 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Із наданих позивачем під час проведення службового розслідування пояснень вбачається, що у період з 24.02.2022 року по 13.03.2022 року він знаходився на території міста Чернігів. 28.02.2022 року та 02.03.2022 року заступав на охорону адміністративної будівлі Чернігівського РУП, а 10.03.2022 року заступив на чергування на блокпост перехрестя вул. Любецька та вул. Ріпкинська.

14.03.2022 року прийняв рішення евакуювати свою дружину до смт. Березне Чернігівського р-ну. Про те, що покинув м. Чернігів (14.03.2022 року) повідомив свого керівника ОСОБА_2 по телефону.

Вказане підтверджується поясненнями безпосереднього керівника позивача - начальника ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_2 , а також інспектора РПП ВПД №1 (Городня) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та інспектора з РПП ВПД №1 (Городня) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Дослідивши зміст пояснень начальника ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 (а.с. 30-31) та начальника ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 (а.с. 168-173) вбачається, що на нараді, яка відбулась 13.03.2022 року в підвальному приміщенні ГУНП ОСОБА_2 закликав присутніх залишитися в м. Чернігів та повідомив про те, що підрозділ буде заступати у 3-4 автопатрулі по місту з відповідними графіками патрулювання. Також ОСОБА_2 зазначено, що 14.03.2022 року близько обіду він побачив, як з їх групи почали виходити абоненти, один з яких був ОСОБА_3 . По телефону останній повідомив, що він поїхав у напрямку Городні з ОСОБА_5 та братами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

З огляду на вказане, твердження позивача щодо того, що ним територію дислокації підрозділу (м. Чернігів) самовільно, без будь-якого погодження з керівництвом, залишено не було, підлягають сумніву.

За результатом проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що працівники поліції, серед яких ОСОБА_1 , після введення на території України режиму воєнного стану перебував у м. Чернігів, попередньо будучи евакуйованим з м. Городня за вказівкою керівництва, де з метою оборони та відсічі збройній агресії РФ, здійснювали заходи визначені Законом України «Про Національну поліцію», але 14.03.2022 року самовільно залишили територію міста Чернігів (зокрема, ОСОБА_1 ) у напрямку міста Городня, яке на той час перебувало в окупації військовими РФ, про що повідомили свого керівника по факту від`їзду або ж за допомогою телефонного зв`язку.

Таким чином, за результатом проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, недотримання вимог статей 1, 5 Дисциплінарного статуту, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, у частині самоусунення від виконання своїх службових обов`язків як поліцейських від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема, на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню 14 березня 2022 року території дислокації особового складу ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, а саме м. Чернігів та виїзд на територію м. Городня, яке у той час було окуповане військами Російської Федерації, помічник чергового ВПД №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 60).

Тобто, з огляду на обставини, які встановлені службовим розслідуванням, комісією було зроблено висновок про те, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, тобто був встановлений факт недотримання з боку позивача вимог законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського.

В частинах першій, другій статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Як зазначено вище, приписами частин першої, третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

В частині третій статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За результатами проведеного службового розслідування, комісія дійшла висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Як було зазначено вище, частиною п`ятої статті 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Проаналізувавши зміст вказаного правового положення, суд зауважує, що у випадку проведення дисциплінарного розслідування комісією складається висновок, а тому в такому випадку обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються не в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а у висновку про результати службового розслідування.

З огляду на вказане, суд відхиляє аргумент позивача, як підставу для скасування оскаржуваного Наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, щодо того, що витяг з наказу від 13.05.2022 року №489 не містить конкретизації порушення, в якому він звинувачується.

Враховуючи встановлені обставини та факти, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідачем були дотримані вимоги щодо проведення службового розслідування та не допущені порушення щодо порядку його проведення.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року у справі №815/2527/15, від 13.08.2020 року у справі №817/3305/15, від 24.11.2020 року у справі №2140/1341/18.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, матеріали, які підтверджують такі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, оскільки дії позивача свідчать про самоусунення від виконання службових обов`язків, покладених на поліцейських в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні. Надані позивачем пояснення не можуть сприйматися судом як належні обґрунтування та докази поважності причин відсутності співробітника поліції на службі з 14.03.2022 року. Під час судового розгляду цієї справи позивачем не було спростовано обставини вчинення ним дисциплінарного проступку, а доводи про відсутність достатніх та належних доказів порушення ним службової дисципліни є безпідставними.

Частинами першою, другою статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. З огляду на події, які мали місце у період починаючи з 24.02.2022 року, оцінюючи обставини, викладені у Висновку службового розслідування, зміст документів, наявних в матеріалах службового розслідування та вказані вище правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях позивача наявні ознаки вчинення порушення як службової дисципліни, так і Присяги поліцейського, що є порушенням пунктів 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту. Дисциплінарний проступок позивача виявився у скоєнні ним вчинку, що дискредитує звання поліцейського Національної поліції України, у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до особи, яка перебуває на службі в поліції в частині дотримання службової дисципліни.

Таким чином, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.06.2022 року №489 та «По особовому складу» (про звільнення) від 28.06.2022 року №323о/с в частині, що стосується ОСОБА_1 , відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. А отже, вказані Накази скасуванню не підлягають.

Позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді помічника чергового відділу поліцейської діяльності №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області та щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним.

Апеляційний суд також враховує, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.