Справа № 380/12945/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/12945/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи, зазначені у довідках від 10.03.2022 №21/6 з 11.01.1993 по 14.07.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макєєвуголь»;

- Зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи, зазначені у довідках від 10.03.2022 №21/6 з 11.01.1993 по 14.07.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергій Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи, зазначені у довідках від 10.03.2022 №21/6- з 11.01.1993 по 14.07.1998 та від 31.03.2022 №12/101- 3 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля». Відмову у зарахуванні пільгового стажу для обчислення пенсії мотивовано тим, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 15.04.2014 №1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно ч.3 ст. 9 цього Закону, будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбачений частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Позивач вважає таку відмову безпідставною та такою, що порушує його права на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 28.09.2022 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу встановлено строк для подання відзиву до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

18.10.2022 представник ГУ ПФУ у Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до ст. 9 Закону України № 1207 від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територій України», усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 01.12.2014, вважаються недійсними. А, отже, усі довідки та інші документи, навіть ті, на яких стоїть українська печатка, на території України вважаються не дійсними і не створюють правових наслідків.

Судом встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 04.07.2022.

Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 38 років 05 місяців 28 днів (зараховано по 28.02.2022). До загального страхового стажу додатково зараховано періоди роботи за списком №1 11 років.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 позивач працював:

- 11.01.1993 року позивача прийнято учнем прохідника з повним робочим днем у шахті ОСОБА_2 по видобутку вугілля «Макіїввугілля» Шахтоуправління «Північна»;

- 21.05.1993 року ОСОБА_1 переведено прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті;

- 02.08.1994 року переведений підземним гірником 3-го розряду;

- 11.03.1997 року переведений прохідником 5-го розряду з повним робочим днем у шахті;

- 14.07.1998 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України;

- 22.07.1998 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ДВАТ шахта ім. С.М. Кірова гірничим майстром з повним робочим днем у шахті;

- 05.09.2001 року переведено помічником начальника підземної дільниці з повним робочим днем у шахті;

- 02.04.2007 року переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті;

- 30.11.2008 року звільнений за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

На підтвердження трудового стажу за Списком №1 позивачем надано відповідачу довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.03.2022 №21/6 та від 31.03.2022 №12/101, що були видані філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля».

Довідка №14/6 від 10.03.2022 року підтверджує виконання робіт за професіями, передбаченими Списком № 1 Розділу 1 підрозділами №1010100а та №1.1г. Довідка №12/101 підтверджує виконання робіт за професіями, передбаченими Списком № 1 Розділу 1 підрозділу 1 пунктом 1.1б. Також до довідок, які були надані відповідачу, позивачем долучені копії наказів про атестацію робочих місць, а саме: наказ № 290 від 21.10.1994 року, 540 від 05.07.1996 року, № 34 від 23.01.1998 року, №301 від 26.04.2000 року, №315 від 26.04.2005 року.

Відповідач листом від 06.09.2022 р. №12260-11688/М-52/8-1300/22 повідомив позивача про те, що згідно поданої через вебпортал заяви від 28.07.2022 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 04.07.2022 року. Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 38 років 05 місяців 28 днів (зараховано по 28.02.2022). До загального страхового стажу додатково зараховано періоди роботи за списком №1 - 11 років. Коефіцієнт страхового стажу - 0.38417 ((461/100* 12)* 1). У відповіді вказано про те, що розмір пенсії призначений і обчислений на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі.

Поряд із цим, у відповіді повідомлено про те, що згідно частини третьої статті 9 Закону 1207 будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи зазначене, зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, зазначені у довідках від 10.03.2022 №21/6 - з 11.01.1993 по 14.07.1998 та від 31.03.2022 №12/101 - з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергея Міроновіча Кірова» Державного унітарного підприємства Донецької народної республіки «Макіїввугілля», підстав немає.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що у зв`язку з неврахуванням відповідачем часу роботи до страхового стажу, відповідач порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

П. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону № 1058, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Суд зазначає, що у періоди роботи позивача у шахті Макіївського в/о по видобутку вугілля «Макіїввугілля» Шахтоуправління «Північна» та у шахті ім. С.М. Кірова були чинними Списки №1 списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, №36 від 16.01.2003 року.

Як передбачено постановою КМУ від 11 березня 1994 р. № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах. на будівництві шахт, рудників, копальнях - віднесені до Списку № 1 у розділі 1 «Гірничі роботи» підрозділі 1 пункт 1010100а.

Згідно постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» керівники та фахівці підземних дільниць - віднесені до Списку № 1 у розділі 1 «Гірничі роботи» підрозділі 1 пункт 1.1б.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, підтвердження стажу роботи для призначення пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача та довідок виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля» від 10.03.2022 № 21/6 та від 31.03.2022 №12/101, позивач працював у шахтах державного унітарного підприємства «Макіїввугілля»

Відповідно до ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Щодо посилання відповідача на неможливість врахування наданих позивачем довідок виданих підприємствами, установами та організаціями, які розташовані на тимчасово окупованій території України, слід зазначити таке.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-ІV «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними Законом України від 05 червня 2014 року) у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Закон України від 18 січня 2018 року № 2268-VIII «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» (далі - Закон № 2268-VIII) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеного у постанові від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Крім того, відповідач має враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідача - органу державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі довідки про підтвердження трудового стажу підприємством, що розташоване на тимчасово непідконтрольній українській владі території, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Отже, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні до пільгового страхового стажу за Списком № 1 позивачу періоди роботи зазначені у довідках від 10.03.2022 року №21/6 з 11.01.1993 по 14.04.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача зазначені у довідках від 10.03.2022 року №21/6 з 11.01.1993 по 14.04.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) щодо відмови в зарахуванні до пільгового страхового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи зазначені у довідках від 10.03.2022 року №21/6 з 11.01.1993 по 14.04.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати до пільгового страхового стажу за Списком № 1 періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зазначені у довідках від 10.03.2022 року №21/6 з 11.01.1993 по 14.04.1998 та від 31.03.2022 №12/101 з 22.07.1998 по 30.11.2008, виданих філіалом «Шахти імені Сергія Мироновича Кірова» державного унітарного підприємства «Макіїввугілля».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1984,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5. п. 15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 30.01.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.