Справа № 420/13278/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити призначення та виплату пенсії, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 № 36 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 та Рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 № 36;

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. а частини 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2022 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років періоду проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання;

(3). Звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06 2022 року за № 36 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 та Рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 № 36 прийнято без врахування усіх періодів трудового стажу позивача, а тому підлягають скасування.

(б) Позиція Відповідача

07.11.2022 до суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.06.2022 вх. №4593, щодо призначення пенсії за вислугу років робітникам локомотивних бригад та окремих категорій працівників відповідно до списку посад і професій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. №583 та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, військовий квиток, пільгові довідки), загальний страховий стаж враховано повністю і складає 35 років 6 місяців 14 днів, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років відсутній.

Не зараховано до стажу роботи за вислугу років періоди роботи згідно довідки від 10.06.2022 № 02-7/113 виданої ДП «Одеський морський торгівельний порт» з 06.06.2007 по 04.07.2009, з 23.08.2009 по 01.10.2009, з 26.09.2009 по 14.12.2009, з 29.03.2010 по 31.03.2010, з 30.04.2010 по 07.07.2010 та з 04.03.2011 по 31.05.2011, оскільки уточнюючій довідці невірно зазначено ПІБ, а саме по батькові, а також не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Згідно довідки від 30.05.2022 №73 виданої ТОВ «Бруклін-Київ» не зараховано період з 01.06.2011 по 10.10.2017, оскільки не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 06.05.2022№ РПЧ9-52 не зараховано періоди роботи з 26.08.1986 по 28.10.1986 та з 24.04.1989 по 09.11.1989, оскільки в трудовій книжці зазначено звільнення з 09.09.1989 згідно наказу від 09.11.1989, в довідці зазначена дата звільнення відповідно до наказу з 09.11.1989, але наказ № 659 від 09.11.1989 не наданий, в довідці не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 27.04.2022 № 809-4-11.1-21 виданої Одеською міською радою департамент архівної справи та діловодства період з 21.07.1992 по 01.11.1995, оскільки завод «Краян» знаходиться в стаді ліквідації та не передав документи в архів в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

27.10.2022 р. до суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до органу ПФУ з заявою про призначення пенсії від 22.08.2022 відповідно до пункту,,а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області від 30.08.2022 № 36 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Враховуючи те, що спеціальний стаж роботи за вислугу років Позивача склав 10 років 04 місяці 19 днів при страховому стажі 35 років 10 місяців 24 дні, Головним управлінням ПФУ в Донецькій області правомірно було винесено рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.08.2022 № 36, яке не підлягає скасуванню.

14.10.2022 р. до суду від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем зазначено, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 № 36 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 та Рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 № 36 прийнято з урахуванням норм чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

ІІІ Процедура та рух справи

27.09.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, адміністративний позов залишено без руху.

03.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.а ч.1 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію головне управління Пенсійного фонду - України в м. Києві, який був уповноважений розглянути подану позивачем заяву.

Після перевірки наданих Позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.06.2022 № 36 на підставі відсутності необхідного стажу за вислугу років.

У вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, військовий квиток, пільгові довідки), загальний страховий стаж враховано повністю і складає 35 років 6 місяців 14 днів, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років відсутній.

Не зараховано до стажу роботи за вислугу років періоди роботи згідно довідки від 10.06.2022 № 02-7/113 виданої ДП «Одеський морський торгівельний порт» з 06.06.2007 по 04.07.2009, з 23.08.2009 по 01.10.2009, з 26.09.2009 по 14.12.2009, з 29.03.2010 по 31.03.2010, з 30.04.2010 по 07.07.2010 та з 04.03.2011 по 31.05.2011, оскільки уточнюючій довідці невірно зазначено ПІБ, а саме по батькові, а також не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Згідно довідки від 30.05.2022 №73 виданої ТОВ «Бруклін-Київ» не зараховано період з 01.06.2011 по 10.10.2017, оскільки не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 06.05.2022№ РПЧ9-52 не зараховано періоди роботи з 26.08.1986 по 28.10.1986 та з 24.04.1989 по 09.11.1989, оскільки в трудовій книжці зазначено звільнення з 09.09.1989 згідно наказу від 09.11.1989, в довідці зазначена дата звільнення відповідно до наказу з 09.11.1989, але наказ № 659 від 09.11.1989 не наданий, в довідці не зазначена інформація про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно довідки від 27.04.2022 № 809-4-11.1-21 виданої Одеською міською радою департамент архівної справи та діловодства період з 21.07.1992 по 01.11.1995, оскільки завод «Краян» знаходиться в стаді ліквідації та не передав документи в архів в повному обсязі.

Після чого, позивач провів заміну уточнюючих довідок та знову 22.08.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років за п. а ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління ПФУ в Донецькій області від 30.08.2022 № 36 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

В рішенні зазначено, що Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (довідка про пристосовано не е нито я ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, довідки про стаж), страховий стаж складає 35 років 10 місяців 24 дня, стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років станом на 10.10.2017 становить 10 років 04 місяці 19 днів.

У відзиві відповідачем зазначено, що в результаті розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії Позивача від 22.08.2022 не зараховано до стажу за вислугу років період роботи з 21.07.1992 по 01.11.1995 згідно довідки від 27.04.2022 №809-4-11.1-21, виданої Одеською міською радою департамент архівної справи та діловодства, оскільки завод "Краян" знаходиться в стадії ліквідації та не передав документи в архів в повному обсязі.

Позивач вважає вказані рішення протиправними та за їх скасуванням звернувся до суду.

IV. Джерела права та висновки суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Згідно пункту "а" статті 55 Закону № 1788 (із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ), право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначався Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній робот.

Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, чергові по станціях, позакласних 1 класу, зайняті прийманням, відправленням і пропусканням поїздів на дільницях магістральних залізниць з особливо інтенсивним рухом.

В даній справі позивачем оскаржується незарахування до трудового стажу позивача періодів роботи які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме періодів з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання.

Стосовно вказаних періодів суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу роботи на державній службі

Відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів іх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до іх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Враховуючи, що після проходження служби ОСОБА_1 працював дублером помічника машиніста електропоїзду та помічником машиніста електропоїзду, а час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає зарахуванню до стажу роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах строкова військова служба за період з 07.12.1986 р. по 02.12.1988p.

Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, i які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".

Згідно вказаного Списку право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, машиністи і помічники машиністів тепловозів

Так як, за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у спірний період, який не зарахований Відповідачем до пільгового стажу, з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року працював на посаді машиніста тепловозу в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування імені Січневого повстання (записи № 24, 25, 26). Окрім того вказаний період роботи підтверджується архівною довідкою від 27.04.2022 № 809-Ч-11.1-21.

Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 та враховуючи період служби в збройних силах, та періоду роботи в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування імені Січневого повстання з 21.07.1992 р. по 01.11.1995 р.. стаж який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає більше 12 років 6 місяців.

З огляду на викладене позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 № 36 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 та Рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 № 36 підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. а частини 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 10 червня 2022 року із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років періоду проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років періоду проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та періоду роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву, ОСОБА_1 яка зареєстрована за № 6771 від 22.08.2022 про призначення пенсії.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54 ) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Водночас суд не може перебирати на себе дискреційне повноваження субєкта владних повноважень , в даному випадку - пенсійного органу - щодо призначення пенсії, однак відповідач зобовязаний повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням даного рішення суду.

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді розтлумачили, що "дискреційні повноваження" означають повноваження, що залишає адміністративному органу деяку міру свободи що стосується рішення, яке буде прийнято, що дозволяє йому вибрати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке знаходить найбільш підходящим.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 16.06.2022 № 36 Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 та Рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.08.2022 № 36.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років період проходження військової служби з 07.12.1986 року по 02.12.1988 року та період роботи на посаді машиніста тепловозу з 21.07.1992 року по 01.11.1995 року в Одеському виробничому об`єднанні важкого кранобудування Січневого повстання.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), яка зареєстрована за № 6771 від 22.08.2022 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

5.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул., Бульварно-Кудрявська, 16. Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 992,40 грн.

7.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у справі - судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО