Справа № 400/142/22
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 р. № 400/142/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку за період з 02.09.2017 - 29.11.2021 в розмірі 27 373,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за період з 02.09.2017 року по 29.11.2021року у розмірі 27373,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, тому повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2017 року № 182 позивач 01.09.2017 вибув до нового місця служби (м. Сєвєродонецьк, Луганської області). Оскільки позивач не звільнявся з військової служби, у відповідача відсутні підстави для виплати середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Ухвалою суду від 15.06.2022 провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 31.01.2022 провадження у справі поновлено.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Позивач до 01.09.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 182 (по стройовій частині) майора ОСОБА_1 , офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 19.07.2017 року № 313 на посаду офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м. Сєвєродонецьк, Луганська область. З 01.09.2017 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 400/6528/21 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 01.09.2017 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 01.09.2017 року; в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі № 400/6528/21 відповідачем 30.11.2021 перераховано на рахунок позивача 27371,06 грн. індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.09.2017.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 116 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 117 КЗпП в редакції, чинній на час розгляду справи встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Відтак, на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести повний розрахунок саме зі звільненим працівником.

Позивача виключено зі списків особового складу частини з 01.09.2017 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 1. Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Тому 01.09.2017 не є датою звільнення позивача.

Позивач обрав невірний спосіб захисту.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.09.2017 по 29.11.2021 в розмірі 27373,00 грн. - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.
Суддя Т. О. Гордієнко