Справа № 520/12358/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 січня 2023 р. Справа № 520/12358/22

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" (вул. Наталії Ужвій, буд. 64, кв. 57,м. Харків,61195) до Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7,м. Харків,61003) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Громадська організація "Мережа антикорупційних центрів", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та нечинним рішення 11 сесії Харківської міської ради 8 скликання Про внесення змін до Регламенту Харківської міської ради 8 скликання від 11 травня 2022 №255/22.

2. Визнати протиправними та нечинними окремі норми Регламенту Харківської міської ради 8 скликання затвердженого рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 № 16/20, а саме ч. 2, 3 ст. З Регламенту Харківської міської ради 8 скликання.

3. Стягнути з Харківської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 02.01.2023 року зазначена позовна заява була залишена без руху та надано строк на усунення недоліків десять днів з моменту отримання ухвали.

19.01.2023 року представником позивача, на виконання ухвали суду від 02.01.2023 року, було надано клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що оскаржуються окремі положення нормативно-правих актів, а відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 14.09.2019 (у справі №826/5493/16), від 13.03.2019 (у справі №712/8985/17), від 18.07.2019 (у справі №826/16725/17), дія нормативно-правового акта, має вплив на права та обов`язки осіб, на яких поширюється його дія, як на дату набрання чинності актом, так і упродовж перспективної дії цього документа. Суб`єкт правовідносин, до якого буде застосований чи застосується цей акт, якщо вважатиме, що цей нормативний документ порушує або порушуватиме його права чи інтереси, за наявності відповідного обгрунтування, може оскаржити нормативно-правовий акт як відразу після часу набрання ним чинності, так і будь-коли й тоді, коли нормативно-правовий акт чинний і продовжує регулювати певні відносини, внаслідок яких, з погляду суб`єкта правовідносин, відбувається порушення його прав та/чи законних інтересів.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень врегульовано положеннями ст. 264 КАС України. В силу ч. 3 ст. 264 КАС України зазначено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Отже, у разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту. Оскаржувані рішення мають всі притаманні нормативно-правовому акту ознаки, зокрема не вичерпують дію своїм прийняттям та поширюються на невизначене коло осіб, оскільки впливають на права, обов`язки та інтереси як суб`єктів господарювання, так і громадян. За таких позивачем не порушено строк звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши подане клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що є підстави для його задоволення, оскільки за своєю правовою природою Регламент Харківської міської ради є нормативно правовим актом, а отже він може бути оскаржений згідно положень ч.3 ст. 264 КАС України протягом всього строку його чинності .

Як було зазначено судом вище позивач просить визнати протиправним та нечинним рішення 11 сесії Харківської міської ради 8 скликання Про внесення змін до Регламенту Харківської міської ради 8 скликання від 11 травня 2022 №255/22.

Зокрема ст. 12 Регламенту викладену в новій редакції :

«Ст. 12 Форми роботи міської ради.

1. Міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань міської ради, а також засідань постійних комісій міської ради.

2. У період воєнного стану пленарні засідання сесії міської ради можуть проводиться дистанційно в режимі відео конференції в порядку, визначеному розпорядженням міського голови».

Положення ст. 15 Регламента доповнено ч. 3 такого змісту:

« 3. Уразі проведення пленарного засідання сесії міської ради в режимі відео конференції в період воєнного стану з метою забезпечення захисту життя та здоров`я осіб, які братимуть участь у засіданні, та /або забезпечуватимуть її проведення, місце проведення, дата і час у розпорядженні міського голови про скликання сесії можуть не зазначатися».

Положення ст. 76 доповнено ч. 6 такого змісту:

« 6. У період дії воєнного стану засідання постійних комісій міської ради (у тому числі спільні засідання) можуть проводитися дистанційно в режимі відео конференції в порядку, визначеному розпорядженням міського голови».

Також позивач просив визнати протиправними та нечинними окремі норми Регламенту Харківської міської ради 8 скликання затвердженого рішенням 2 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.12.2020 № 16/20, а саме ч. 2, 3 ст. З Регламенту Харківської міської ради 8 скликання, а саме :

«ч.2, 3 ст. 3 Регламенту викладено у редакції:

2. У ході відкритого засідання міської ради в залі засідання мають право бути присутніми, крім міського голови, секретаря міської ради, депутатів, помічників-консультантів депутатів, посадові особи органів виконавчої влади, посадові особи виконавчих органів міської ради, представника засобів масової інформації, що здійснюють телевізійну та фотозйомку, члени делегацій, що знаходяться в міській раді з офіційним візитом, члени територіальної громади міста Харкова та запрошені особи. Порядок подання заявок щодо присутності на пленарному засіданні сесії міської ради запрошених осіб визначено статтею 7 цього порядку.

3 . Відкритість засідань міської ради забезпечується шляхом доступу до них членів територіальної громади міста Харкова, представників засобів масової інформації, у яких кожен громадянин України має можливість ознайомитися з питаннями, що розглядаються міською радою та з прийнятими нею рішеннями.

Суд зазначає, що оскільки як було зазначено вище Регламент є нормативно- правовим актом то особливості провадження по зазначених справах регламентовано положеннями ст. 264 КАС України.

Так згідно положенням ч. 2 ст. 264 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Аналізуючи вище вказані положення суд зазначає, що при вирішенні питання, щодо відкриття провадження за зазначеною категорію справ обов`язковим є встановлення спеціальних ознак яким повинен відповідати позивач, а саме це те чи стосується оскаржений нормативно-правовий акт позивача (особи) та чи є позивач (особа) суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 28.11.2013 №12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб (п. 2.6 Рішення).

Аналізуючи зміст позовної заяви суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в інтересах суспільства. При в позовній заяві позивач не зазначив які саме особи за захистом своїх прав до позивача зверталися. Представник в позові не зазначив чиї конкретно права та інтереси порушені відповідачем внесенням змін до Регламенту Харківської міської ради та як діяльність організації безпосередньо пов`язана з предметом позову.

Також суд зазначає, що позови в інтересах суспільства (в інтересах законності), відомі як actio popularis, загалом не характерні для правових систем країн Європи. Захист таких інтересів, репрезентованих громадськими організаціями, може надаватися як виняток.

Зокрема, у справі «Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії» (заява №49230/07, від 24.02.2009) Європейський Суд з прав людини навів загальні підходи до оцінки таких правових питань:

«Статут асоціації-заявника вказував, що мета її діяльності була обмежена в просторі та за змістом і полягала в захисті довкілля реґіону Марш-Насонь, що поширювався на п`ять муніципалітетів на обмеженій території. Більш того, усі засновники та члени органів управління асоціації-заявника проживали на території відповідних муніципалітетів і тому могли вважатися місцевими мешканцями, яких прямо стосувався проект розширення місця звалища. Розширення місткості місця звалища більше ніж на п`яту частину від його первісної місткості ймовірно вплинуло б на якість їхнього приватного життя помітним чином через щоденні незручності, які це мало викликати, що у свою чергу вплинуло б негативно на вартість їхньої власності у відповідних муніципалітетах.

Причина, з якої Конвенція не дозволяла будь-якого actio popularis, полягала в уникненні подання до Суду справ особами, які скаржаться на просте існування закону, що застосовується до будь-якого громадянина країни, або на судове рішення, стороною якого вони не були. Проте, з огляду на обставини цієї справи та, зокрема, природу оспорюваного заходу, статус асоціації-заявника і її засновників, той факт, що мета її діяльності була обмежена в просторі та за змістом, і "загальний інтерес", який вона захищала, позов асоціації-заявника не можна було вважати actio popularis. Відповідно, "питання", яке піднімала асоціація-заявник, мало достатній зв`язок з "правом", на яке вона могла претендувати як юридична особа, для того, щоб стаття 6 була застосовною» (Л`Ераблієр А.С.Б.Л. проти Бельгії, 49230/07, пп. 28-29, від 24 лютого 2009).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горраіз Лізаррага та інші проти Іспанії» (заява №62543/00, від 10.11.2004) зазначено:

«... в сучасному суспільстві, коли громадяни стикаються з особливо складними управлінськими рішеннями, звернення до колективних органів, таких як асоціації, є одним із доступних, а іноді і єдиним доступним для них, засобом, завдяки якому вони можуть ефективно захищати власні інтереси. Крім того, законодавством більшості європейських країн визнано право асоціацій брати участь у судових провадженнях для захисту інтересів своїх членів. ... Суд не може ігнорувати цей факт при тлумаченні поняття "потерпілий". Будь-яка інша, надміру формалізована інтерпретація цієї концепції, зробить захист прав, гарантованих Конвенцією, неефективними та ілюзорними (п. 38). Суд визнав, що гарантії статті 6 § 1 також розповсюджуються на об`єднання, у разі, коли вони вимагають визнати права чи інтереси їх членів (п. 45).

Особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів аналізувалися Верховним Судом у справі №815/219/17. У постанові від 14.03.2018 Верховний Суд дійшов такого висновку:

Громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.

Отже, вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати:

- статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову;

- мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову;

- інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту;

- чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації;

- добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

Суд звертає увагу, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством. Зокрема, на захист екологічних інтересів суспільства відповідно до Орхуської конвенції та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/8122/17).

Застосовуючи ці загальні підходи до справи, що розглядається, суд бере до уваги, що визначені у статуті мета та напрямки діяльності Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" є загальними та не пов`язані безпосередньо зі сферою діяльності та роботою Харківської міської ради, оскільки згідно положень ч. 4 ст. 1 Регламенту Харківської міської ради регламент встановлює порядок діяльності, основні правила та процедури роботи міської ради її органів і посадових осіб тому числі порядок скликання сесії міської ради, підготовки та розгляду нею питань, прийняття рішень міської ради по затвердження порядку денного сесії та з інших процесуальних питань, а також порядок роботи сесії, порядок організації роботи постійних комісій та тимчасових контрольних комісій міської ради.

Позивачем не наведено обставин, які б свідчили про її безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; безпосереднього зв`язку з предметом спору та не зазначила інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; яким чином оскаржений нормативно-правовий акт стосується саме ГО "Мережа антикорупційних центрів". Обґрунтування права на звернення до суду є абстрактним та не розкриває дійсних приводів, причин та підстав звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ГО "Мережа антикорупційних центрів" не довела, що має право на звернення до суду в інтересах суспільства, а отже не відповідає обов`язковим критеріям позивача визначеними ч.2 ст. 264 КАС України.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 264, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі Громадської організації "Мережа антикорупційних центрів" (вул. Наталії Ужвій, буд. 64, кв. 57,м. Харків,61195) до Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 7,м. Харків,61003) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.