Справа № 399/696/21
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 399/696/21
провадження № 2-а/399/1/2023
Рішення

Іменем України

01 лютого 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Шульженко В.В. розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор ОСОБА_2 , відповідача-2 ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі,
встановив:
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2021 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 винесена постанова №3/0 за справою, в якій зазначено, що призовник ОСОБА_1 , в особливий період, порушив правила військового обліку, передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тим, що несвоєчасно повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він перебуває на військовому обліку призовників про зміну фактичного місця проживання та місце роботи.

Позивач вважає зазначене фальсифікацією, оскільки ні вчасно ні не вчасно ні про що не повідомляв відповідача; позивач не змінював фактичного місця проживання, що підтверджується тим, що оскаржувана постанова надійшла на адресу за якою позивач фактично проживає; позивач фізично не міг повідомити про зміну місця роботи тому, що позивач на даний час ніде не працює.

Не визнає позивач інкриміноване правопорушення і в частині його кваліфікації зазначаючи, що ніколи не притягувався до подібної адміністративної відповідальності, тому відповідач не мав права застосовувати до позивача санкції, які передбачені саме ч.2 ст. 210 КУпАП.

Зазначаючи про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач вказує на те, що не був своєчасно проінформований відповідачем про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно вважає, що відповідачем порушені його права, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою.

Ухвалою суду від 23.10.2021 року позовну заяву залишено без руху (а.сс.13-14).

Ухвалою суду від 26.11.2021 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 34-35).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 року ухвалу Онуфріївського районного суду від 26.11.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.82-84 ).

Ухвалою суду від 18.05.2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с.89-90).

Ухвалою суду від 30.05.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання, витребувано відповідні документи (а.с.126-128).

Ухвалою суду від 15.07.2022 року визнано причину пропуску строку звернення до суду з позовною заявою поважною. Поновлено позивачу строк звернення до суду з позовною заявою (а.с. 160-161).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі до суду не з`явилися та не направили своїх представників, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.149-150), жодних заяв, клопотань від останніх не надійшло.

В судовому засіданні 15.07.2022 року судом заслухано позивача та його представника, досліджено матеріали справи та в порядку ч.9 ст.205 КАС України, враховуючи, що відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися, при цьому були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд на місці ухвалив про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.
В судовому засіданні позивач додатково зазначив, що 18.07.2020 року йому виповнилося 18 років та маючи спеціальність зварювальника він влаштувався на роботу в ГОК «Ферострой», де працював по кінець березня 2021 року. Звільнившись, орієнтовно на початку червня 2021 року, виїхав за кордон в республіку Чехія на роботу. Повернувся в Україні орієнтовно 13-14.09.2021 року та влаштувався на роботу, проте неофіційно. Жодних відносин із військоматом не мав.
Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Судом встановлено, що відповідно до постанови №3/0 за справою про адміністративне правопорушення від 22.09.2021 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації) АДРЕСА_1 , місце роботи та посада невідоме, встановив, що призовник ОСОБА_1 , в особливий період, порушив правила військового обліку, передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» тим, що несвоєчасно повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 , де він перебуває на військовому обліку призовників, про зміну фактичного місця проживання та місце роботи. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, постановив притягнути до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн (а.с.105).
Зазначена оскаржувана постанова відповідачем направлена позивачу звичайним поштовим відправлення 28.09.2021 року (а.с. 157).
Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 15.08.2018 року судом встановлено, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 14.09.2002 року (а.с.107).
Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 23.03.2021 року, виданого на прізвище та ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судом встановлено, що позивач 17.06.2021 року перетнув кордон України в напрямку виїзд, а 12.09.2021 року в`їхав в Україну з-за кордону (а.с. 168).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 18.07.2022 року судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 14.09.2002 року має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 169).
За диспозицією ч.2 ст.210 КУпАП, в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
За диспозицією ч.1 ст.210 КУпАП, в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.
Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".
Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.
Враховуючи зазначене, підстави позову такі як відсутність повторності, як обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.210 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
В судовому засіданні судом встановлено порушення відповідачем прав позивача з огляду на наступне.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до п.22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 07.12.2016 року №921, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, призовники і військовозобов`язані, а також посадові особи, винні в порушенні вимог цього Порядку і Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - Правила військового обліку) (додаток 1), несуть відповідальність згідно із законом.
Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта, проте в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні посилання конкретні норми (стаття, частина, пункт тощо) ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», які на думку відповідача порушив позивач.
Ч. 6 ст. 14 вище вказаного Закону передбачено, що для приписки до призовної дільниці громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.
Судом встановлено, що позивач має зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 з 14.09.2002 року (а.с.107).
Матеріали справи не містять даних про те, що позивач на момент винесення оскаржуваної постанови був приписаний до призовної дільниці, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 та перебував в ній на військовому обліку призовників та немістять даних несвоєчасного повідомлення позивачем відповідача про зміну місця проживання та місця роботи.

Позивач в судовому засіданні заперечив будь-які правовідносини із військоматом на момент винесення оскаржуваної постанови, жодних викликів та документів від останнього не отримував, а лише оскаржувану постанову. Жодних заяв, повідомлень до військомату не направляв.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищезазначене, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем правил військового обліку, а тому суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП.
Відповідно, суд приходить висновку, що оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 10, 19, 77, 86, 90, 139, 251, 241-246, 286 КАС України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Скасувати постанову №3/0 за справою про адміністративне правопорушення від 22.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн та справу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області В.В. Шульженко