Справа № 380/9715/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/9715/22 пров. № А/857/15710/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення та відмови, зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Клименко О.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 12 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області) про відмову в перерахунку пенсії від 19 квітня 2022 року № 109 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) про відмову в перерахунку пенсії від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести позивачку на пенсію, як державному службовцю, з 01 травня 2022 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з урахуванням довідок від 31 березня 2022 року № 14 та від 31 березня 2022 року № 12 у розмірі 60% від заробітку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 380/9715/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 109 від 19 квітня 2022 року про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ у Львівській області, оформлену листом від 14 червня 2022 року № 7217-6462/Д-52/8-1300/22, у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 01 квітня 2022 року на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на переведення її з пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

У апеляційній скарзі ГУ ПФУ просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14 вересня 2016 року (далі Порядок № 622), передбачає право на призначення пенсії державного службовця на умовах Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, зокрема жінкам які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 Порядку № 622, якщо до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VІІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, що був чинний до 01 травня 2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсій Законом України «Про державну службу» №889-VІІІ не передбачений.

Оскільки позивачка не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, то відсутні підстави для її переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

З урахуванням викладеного вважає, що рішення про відмову в переведення з одного виду пенсії на інший відповідає вимогам законодавства, а доводи позивачки про порушення її прав є безпідставними.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 19 січня 2011 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

З 20 березня 2018 року позивачка отримує пенсію за віком, як матір особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Наказом Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 8/ОС-ЗМУ МЮ/48 від 28 березня 2022 року «По особовому складу про звільнення» звільнено ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення, оплати праці та соціально-трудових відносин управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, у зв`язку з виходом на пенсію, 31 березня 2022 року.

01 квітня 2022 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії «Звільнення, перехід на інший вид пенсії (на державну службу)».

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення від 12 квітня 2022 року № 15 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки такий не є доцільним. Указане рішення не є предметом оскарження у цій справі.

15 квітня 2022 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії «Звільнення, перехід на інший вид пенсії (на державну службу)».

ГУ ПФУ в Полтавській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення від 19 квітня 2022 року № 109 про відмову в переведенні позивачки згідно поданої нею заяви від 15 квітня 2022 року на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (далі Закон №889-VІІІ) у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме: позивачка з 19 січня 2011 року отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-ХІІ. З 20 березня 2018 року позивачка переведена на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Оскільки позивачка отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-ХІІ, то для переведення з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію відповідно до Закону №889-VІІІ на умовах Порядку № 622 з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 31 березня 2022 року № 12 та № 14, виданих Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, підстави відсутні.

Також листом від 14 червня 2022 року № 7217-6462/Д-52/8-1300/ ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивачку на її звернення щодо права на пенсію як державного службовця про те, що Порядок № 622 передбачає право на призначення пенсії державного службовця на умовах Закону №889-VІІІ, зокрема, жінкам які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 Порядку № 622, якщо до набрання чинності Законом №889-VІІІ не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ, що був чинний до 01 травня 2016 року. Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону №1058-IV. Перерахунок пенсій Законом №889-VІІІ не передбачений. З 19 січня 2011 року позивачка отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ. З 20 березня 2018 року позивачка отримує пенсію з віком як матір особи з інвалідністю з дитинства відповідно до Закону №1058-IV, не працює. Пенсія обчислена при загальному стажі 46 років 04 місяці 29 днів (стаж враховано по 28 лютого 2022 року, індивідуальний коефіцієнт стажу 0,46333). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, врахований за період роботи з 01 січня 2007 року по 28 лютого 2022 року відповідно до індивідуальних даних про застраховану особу, із застосуванням осучасненої середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки (6186,32 грн х 1,69832), становить 10506,35 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,69832). Пенсія обчислена згідно з поданими документами про стаж і заробіток, призначена і виплачується відповідно до норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 не погодилась із такими діями пенсійного органу та звернулася до адміністративного суду із цим адміністративним позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для відмови позивачці у переведенні з пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ було те, що позивачка отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ, а тому призначення такої пенсії Законом № 889-VIII не передбачено. Окрім того, ГУ ПФУ у Львівській області стверджує, що позивачка не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, а тому відсутні підстави для переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Надаючи правову оцінку таким діям відповідачів та висновкам суду першої інстанції в цій частині рішення, апеляційний суд зазначає таке.

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01 травня 2016 року.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII «Про державну службу»:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а отже має відповідати положенням вказаного Закону та конкретизувати його положення.

При цьому підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Разом з тим, окрім умов, передбачених пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII Порядок № 622 передбачає додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону.

У той же час, Закон № 3723-XII та Закон № 889-VIII такої умови не містять.

Відтак, судом першої інстанції вірно вказано, що положення пункту 3 Порядку № 622 не відповідають положенням пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Тому слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що до спірних правовідносин слід застосовувати саме приписи пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Згідно з матеріалами справи позивачка має стаж на посаді державної служби 27 років, що спростовує голослівні твердження ГУ ПФУ у Львівській області про те, що вона не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачка має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що підставою відмови у переведенні позивачки на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII було те, що позивачка отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ, а тому призначення такої пенсії Законом № 889-VIII не передбачено. При цьому наявність чи відсутність достатнього стажу на посаді державної служби у позивачки не було підставою відмови у переведенні її на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ з 01 квітня 2022 року (дата подання заяви про переведення).

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 380/9715/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк