Справа № 280/211/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/211/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2022 року в адміністративній справі №280/211/22 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

06.01.2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в якій позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, та за результатом її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої в судовому рішенні;зобов`язати відповідача у встановлений судом строк надати звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо неприйняття рішення за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб. Зобов`язано Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області повторно розглянути заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, та за результатом її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої в судовому рішенні. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2022 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що у липні 2021 року позивач звернувся до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб.

Технічна документація із землеустрою була розроблена на підставі розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 26.04.2021 №289 «Про надання фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га для рибогосподарських потреб».

У жовтні 2021 року від відповідача позивач отримав лист від 26.10.2021 №06-24/1899 щодо підписання акту прийому передачі. У листі зазначалось, що в силу вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ, який набув чинності 27.05.2021, у Запорізької обласної державної адміністрації відсутні повноваження щодо розпорядження водним об`єктом та земельною ділянкою під ним. Також, у листі сільської ради наголошувалось на необхідності повернути земельну ділянку та підписати відповідний акт прийому передачі, у зв`язку з тим, що строк дії договору закінчився 05.04.2020.

Спірна земельна ділянка загальною площею 16,3400 га, в тому числі: під водою 9,2274 га, прибережна захисна смуга (пасовища) 6,0126 га, під дамбою 1,100 га була предметом договору оренди землі від 05.04.2008 (реєстровий №3818), зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.05.2008 за №01 (далі Договір 1). Орендодавцем за цим Договором виступала Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, орендарем приватний підприємець ОСОБА_1 . Договір було укладено на 12 років (до 07.05.2020).

10.07.2012 між Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області та приватним підприємцем ОСОБА_1 , на виконання вимог статті 51 Водного кодексу України був укладений договір надання водного об`єкту загальнодержавного значення, розташованого на території Запорізького району у тимчасове користування на умовах оренди (далі Договір 2). Предметом Договору 2 було водне дзеркало площею 9,2274 га. Строк дії Договору 2 до 07.05.2020.

Умовою для укладення Договору 2 була наявність договору оренди землі від 05.04.2008 (за реєстровим №3818), зареєстрованого 07.05.2008 за №01 (пункт 5.1. Договору 2).

Позивач є власником розташованої на спірній земельній ділянці споруди дамби ставка, що посвідчується договором купівлі продажу від 03.06.2004, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2807.

Починаючи з 07.05.2008 позивач безперервно, добросовісно та відкрито користується спірною земельною ділянкою площею 16,3400 га та водним дзеркалом площею 9,2274 га.

Отже, право користування позивача на спірну земельну ділянку та водний об`єкт у період до 07.05.2020 посвідчувалось двома договорами: договором оренди земельної ділянки та договором надання водного об`єкту у тимчасове користування.

03.12.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» від 04.11.2020 №963-IX, яким внесено зміни до статті 51 Водного кодексу України. У відповідності до цих змін, водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

26.04.2021 розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації №289 фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га для рибогосподарських потреб.

27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ. Цим Законом, зокрема підпунктом 58 пункту 4, розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24.

Згідно з пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Тобто, згідно положень пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 26.04.2021 №289 після 27.05.2021 вважається чинним, як таке, що прийняте до набрання чинності пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України та підлягає затвердженню відповідною сільською радою.

Тому, позивач вважаючи бездіяльність відповідача, що виявилась у неналежному розгляді заяви про затвердження технічної документації із землеустрою, протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 10 статті 118 Земельного кодексу України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 11 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отже, Земельним кодексом України передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується та затверджується у відповідності до приписів статті 186 Земельного кодексу України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Відповідно до частини 8 статті 186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Крім того суб`єктам, які наділені повноваженнями погоджувати і затверджувати документацію із землеустрою забороняється вимагати: 1) додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України«Про землеустрій»; 2) надання погодження документації із землеустрою будьякими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; 3) проведення будьяких обстежень, експертиз чи робіт. Кожен суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами (частина 9 статті 186 Земельного кодексу України).

Частина 10 статті 118 Земельного кодексу України встановлює, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, /…/, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Отже, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативноправових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Сільська рада складається з депутатів (частина 1 статті 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено обов`язок депутата місцевої ради додержуватися Конституціїта законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

У частині 1 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

При цьому, згідно з частиною 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже законодавцем врегульовано, що питання відведення земельних ділянок розглядаються на сесії ради не рідше ніж один раз на місяць та за результатами розгляду цих питань приймається відповідний акт у формі рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, або про відмову, або про залишення клопотання без розгляду.

Однак Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області допустила протиправну бездіяльність щодо неприйняття відповідного рішення, що є порушення верховенства та права законності.

За висновками Європейського суду з прав людини, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини І основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання бажаного результату.

З огляду на допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, для належного та ефективного відновлення та захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області повторно розглянути заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 16,3400 га (кадастровий номер :03:001:0200) розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населених пунктів для рибогосподарських потреб, та за результатом її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області- залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2022 року в адміністративній справі №280/211/22 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова