Справа № 640/10565/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо забезпечення своєчасного надання правової інформації, запитуваної ним у зверненні від 01.04.2020, та зобов`язати відповідача надати у письмовому вигляді вичерпну відповідь на порушені у цьому зверненні питання, які стосуються інформації про права.

В обґрунтування позову зазначає, що він звернувся до Офісу із запитом на правову інформацію від 01.04.2020, проте не отримав жодної відповіді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем його звернення, в той час, як останній таке отримання заперечує.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги загалом аналогічні тим, що викладені у позові. Крім того, апелянт зазначає, що він не порушував у даній справі спору про повноваження відповідача щодо організації діловодства за зверненнями громадян.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 склав запит на правову інформацію від 01.04.2020 до Офісу Генерального прокурора, який містить три питання щодо кримінального провадження № 0000588.

Як зазначає позивач, згаданий запит направлено ним на адресу відповідача цінним листом, про що додано поштову накладну та опис вкладення до цінного листа, за змістом якого, на АДРЕСА_1 на ім`я Офісу Генерального прокурора направлено запит на правову допомогу на двох аркушах.

Не отримавши у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк відповіді на згаданий запит, позивач звернувся до суду з цим позовом

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв правомірно, в той час, як позивач свої доводи належним чином не довів.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч. 3 ст. 3 Закону № 393/96-ВР).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, не зважаючи на те, що позивач назвав долучений до матеріалів справи документ запитом, його зміст відповідає вищевикладеному визначенню заяви, що входить до збірного поняття «звернення» у розумінні згаданого Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно зі ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, звернення, зокрема, заяви громадян, приймаються до розгляду, у разі їх відповідності формальним вимогам Закону та потребують відповіді у визначений законом строк, який, за загальним правилом, становить місяць, проте, може бути скороченим до 15 днів, або продовжений до 45 днів.

Судом першої інстанції було установлено, що поштове відправлення АТ «Укрпошта» за № 828, до якого долучено опис вкладеного із зазначенням запиту від 01.04.2020, Офіс Генерального прокурора не отримував, що підтверджується даними інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України», звернення позивача від 01.04.2020 зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ст. 13 Закону № 393/96-ВР діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 14.04.1997 затверджено Інструкцію з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації (далі - Інструкція № 348).

За змістом п. 2 Інструкції № 348 усі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли, повинні прийматися та централізовано реєструватися у день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочий день та час, - наступного після нього робочого дня на реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами (додаток № 1), або в журналах (додаток № 2). Конверти (вирізки з них) зберігаються разом з пропозицією, заявою, скаргою. Облік особистого прийому громадян ведеться на картках, у журналах (додаток № 3) або за допомогою електронно-обчислювальної техніки. За відсутності в організації системи електронного документообігу письмове звернення, отримане за допомогою Інтернету, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), перед реєстрацією роздруковується на папері.

Письмові та усні пропозиції, заяви і скарги, подані на особистому прийомі, також підлягають централізованій реєстрації на реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами, або в журналах (додатки № 1 і 2).

З огляду на викладене, реєстрація звернень громадян здійснюється в обов`язковому порядку відповідною посадовою особою, або відділом, уповноваженим на ведення документообігу.

Таким чином, як правильно зауважив суд першої інстанції, у разі надходження до Офісу Генерального прокурора звернення ОСОБА_1 воно мало б бути зареєстроване в інформаційній системі останнього, натомість, за відсутності такої інформації, докази отримання у відповідача відсутні.

Із наданих позивачем до позовної заяви документів вбачається, що ним складено запит від 01.04.2020 і цього ж дня здійснено поштове відправлення на ім`я та адресу відповідача із № 828 із зазначенням про вкладення в ньому запиту на правову інформацію.

При цьому, встановити дійсний зміст поштового відправлення або причини неотримання його відповідачем, надані сторонами докази не дозволяють.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції позивач надав ще трекінг відстеження листа 828 (відправлення вручено 03.04.2020).

Згідно ч. 8 ст. 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що даний запит був сформований ще 06.05.2020 о 09:27 (а.с. 66), при цьому, позивач не обґрунтував причину неподання такого документа до суду першої інстанції, в той час, як лише він мав можливість отримувати документи (повідомлення про вручення або невручення) про статус поштового відправлення, або відстежити його за № 828.

Отже, колегія суддів не приймає наданий позивачем доказ, оскільки він був отриманий ще 06.05.2020 (до ухвалення рішення у справі), проте не був наданий до суду першої інстанції і апелянт не наводить причин подання цього доказу лише до суду апеляційної інстанції.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Така правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова