Справа № 420/17217/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС в Одеській області № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА».

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що у порушення норм Податкового кодексу України, на виконання Наказу № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ Україна», посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області спільно з співробітниками ДПС України 08.08.2022 року, з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» (), був здійснений вихід за податковою адресою підприємства: Одеса, Приморський район, пров. Сабанський, буд. 3, офіс 4H. Однак, представник позивача, не погоджуючись із вказаним наказом, вважаючи його неправомірним, керуючись нормами Податкового кодексу України, не допустив посадових осіб відповідача до проведення зазначеної перевірки. Так, позивач стверджує, що наказ винесений відповідачем без урахування положень чинного законодавства, з порушенням положень ПКУ, оскільки відповідач в оскаржуваному наказі посилається лише на мету його прийняття. Отже, на думку позивача, спірний Наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 №2338-п від «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» є протиправним, адже порушує права платника податків, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 19.12.2022 р. за вхід. № ЕС/6205/22), зазначаючи, зокрема, що Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог п. п. 191.1.4 п. 191.1 ст. 191, п. п. 191.1.14 п. 191.1 ст. 191, ст.. 20, п. п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) прийнято Наказ від 08.08.2022 року № 2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ Україна» () тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 08.07.2022 року - по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв. Підставою для прийняття даного наказу слугував проведений аналіз бази даних «Єдине вікно подання електронної звітності» підсистеми «Архів електронної звітності» меню «ЄРПН» за період з 08.07.2022 року по 08.08.2022 року. В результаті чого встановлено, що підприємством ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» () було придбано дизельне пальне (об`єм, обсяг) 1672448,9 л. (код УКТ ЗЕД ). Реалізація пального відсутня. При цьому підприємством отримувалась ліцензія на право зберігання пального. У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 08.08.2022 року № 5096/15-32-09-02, № 5097/15-32-09-02, № 5098/15-32-09-02, № 5099/15-32-09-02 посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. був здійсненний вихід співробітниками Головного управління ДПС в Одеській області спільно з співробітниками ДПС України з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» () за податковою адресою: Одеса, Приморський район, пров. Сабанський, буд.3, кв. (офіс) 4Н. Посадовими особами було пред`явлено службові посвідчення та надано копію наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 5096-п та направлення на перевірку 08.08.2022 року № 5096/15-32-09-02, № 5097/15-32-09-02, № 5098/15-32-09-02, № 5099/15-32-09-02 головному бухгалтеру ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» ОСОБА_1 . Головний бухгалтер ОСОБА_1 відмовила посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області, та посадовим особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки. Причиною не допуску у проведенні перевірки ОСОБА_2 усно пояснила, що «у зв`язку з відсутністю керівника підприємства не допускаю посадових осіб та не готова до проведення фактичної перевірки». Посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області складено акт відмови від допуску до перевірки № 1130/15-32-09-02 від 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. таким чином, наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» () - відповідає вимогам законодавства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/17217/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до виписки та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» за КВЕД-2010 є « 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами».

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 08.08.2022 року Заступник начальника управління - начальник відділу адміністрування акцизного податку ОСОБА_3 звернувся до заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області Володимира Попова із доповідною запискою № 189/15-32-09-02-04, в якій зазначено, що фахівцями управління контролю за підакцизними товарами проведено аналіз бази даних «Єдине вікно подання електронної звітності підсистеми «Архів електронної звітності» меню «ЄРПН» за період з 08.07 2022 року по 08.08.2022 року. В результаті чого встановлено, що підприємство ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» () було придбано дизельне пальне (об`єм, обсяг) 1672448,9 л. (код УКТ ЗЕД ). Реалізація пального відсутня. При цьому, підприємством на отримувалась ліцензія на право зберігання пального.

Відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» (), на підставі п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст.20, п.п.80.2.3, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» (), податкова адреса: Одеса, Приморський район, пров. Сабанський, буд.3, кв. (офіс) 4Н, з 08.08.2022 року, тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 08.07.2022 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв.

08.08.2022 року ГУ ДПС в Одеській області видано направлення № 5096/15-32-09-02, № 5097/15-32-09-02, № 5098/15-32-09-02, № 5099/15-32-09-02 головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області: Алаликіну Сергію Ігоровичу, Худик Валерію Романовичу, Бевзюк Олександру Олександровичу, Нерушу Андрію Васильовичу, для проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» ().

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідно до Наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 2338-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» (), та направлень на перевірку від 08.08.2022 року № 5096/15-32-09-02, № 5097/15-32-09-02, № 5098/15-32-09-02, № 5099/15-32-09-02, - 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. був здійсненний вихід співробітниками Головного управління ДПС в Одеській області спільно зі співробітниками ДПС України з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» () за податковою адресою: Одеса, Приморський район, пров. Сабанський, буд.3, кв. (офіс) 4Н. Посадовими особами було пред`явлено службові посвідчення та надано копію наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 5096-п та направлення на перевірку 08.08.2022 року № 5096/15-32-09-02, № 5097/15-32-09-02, № 5098/15-32-09-02, № 5099/15-32-09-02 головному бухгалтеру ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» Чечоткіній Тетяні Вікторівні.

З матеріалів справи вбачається, що у язв`язку з відмовою головного бухгалтера підприємства Чечоткіної Тетяни Вікторівни посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області, та посадовим особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки, 08.08.2022 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області були складені Акти відмови від допуску до перевірки № 1130/15-32-09-02, та № 1138/15-32-09-02 від 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв.

Вищеокреслені Акти відмови від допуску до перевірки № 1130/15-32-09-02, та №1138/15-32-09-02 від 08.08.2022 року о 14 год. 35 хв. були надіслані на адресу ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Укрпошта» № 715 від 08.08.2022 року, наявною у матеріалах справи.

Вважаючи Наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 08.08.2022 року № 2338- «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» протиправним, та таким, що винесений всупереч положенням чинного податкового законодавства, ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» звернулося до суду з даною позовною заявою.

Так, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, та достовірність, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентує Податковий кодекс України (далі ПКУ).

Згідно зі статтею 62 Податкового Кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до ст.39 цього Кодексу.

Статтею 19-1 ПКУ визначені функції контролюючих органів, до яких віднесено, зокрема: - здійснення контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп.19-1.1.4); здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп.19-1.1.14).

Відповідно до п.20.1 ст.20 ПКУ контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4); здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (пп. 20.1.10).

Згідно з п.75.1 ст.75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПКУ визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 ПКУ регламентований порядок проведення фактичної перевірки.

Пунктом 80.2 ст.80 встановлені підстави, за наявності яких фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Так, відповідно до пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ така перевірка може бути проведена у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно з п.80.5 ст.80 ПКУ допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі ст.81 цього Кодексу.

Приписами ст.81 ПКУ передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, - найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, судом встановлено, що позивач не допустив посадових осіб контролюючих органів, вважаючи наказ на проведення фактичної перевірки неправомірним, у зв`язку з тим, що у Наказі не зазначена у повному обсязі підстава перевірки, натомість міститься лише посилання на пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ, без зазначення наявної та/або отриманої інформації про порушення вимог законодавства, що на думку позивача, є необхідним реквізитом наказу, оскільки саме це є визначальною підставою для проведення перевірки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ містить дві підстави для призначення фактичної перевірки:

наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

При цьому, друга підстава не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства суб`єктом господарювання.

Представники позивача та відповідача у підтвердження своїх доводів, та аргументів наводять висновки Верховного Суду у справах, розглянутих в касаційному порядку, які повинні бути враховані судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України при розгляді даної справи.

Зокрема, позивач посилається на постанови Верховного Суду від 04 квітня 2019 року № 815/ 756/16, від 11 червня 2019 року у справі № 1440/2045/18, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19, від 22 вересня 2020 року у справі № 520/1304/2020, від 17 грудня 2020 року у справі № 520/12028/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 640/21528/19, від 15 червня 2021 року у справі № 826/28170/15.

Представник відповідачау свою чергу посилається на постанови Верховного Суду від 04.03.2021 року по справі №420/1171/17.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки спірні правовідносини не можуть бути тотожними, зміст вказаної норми свідчить про те, що спірні правовідносини повинні бути подібними.

Так, Верховний Суд в Ухвалі від 21.09.2021 року по справі №120/1421/20-а зазначив, що недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду. Висновок щодо застосування якої норми права викладено у постанові, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі №1.380.2019.003031 (адміністративне провадження №К/9901/9064/20) також вказано, що подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Під час розгляду справи судом встановлено, що основним доводом позивача в обґрунтування позовних вимог є не відображення в наказі інформації про порушення вимог законодавства позивачем, що є обов`язковою умовою для призначення перевірки за пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ, у той же час представник відповідача вважає, що пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ фактично містить дві підстави для призначення перевірки та за підставою в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального не потрібна наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства суб`єктом господарювання.

Жодна справа з наведених учасниками справи не містить окремих мотивованих правових висновків Верховного Суду щодо суті вказаних спірних правовідносин.

Між тим, досліджуючи обставини по справі №815/1978/18 Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 року, навівши зміст пп.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПКУ, зазначив, що норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі, на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень ст.19-1 ПКУ), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а наказ начальника №2799 від 25 квітня 2018 року є законним.

Водночас, при прийнятті у подальшому постанов, та формулюванні правової позиції, Верховний Суд акцентував, що у спірному наказі податкового органу відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів та щодо яких саме операцій були встановлені факти сумнівності. Також, Верховний Суд вказав на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства. У самому наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизує суть порушення.

У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

При цьому, Верховним Судом наголошено, що наказ про проведення перевірки як акт індивідуальної дії повинен містити всі необхідні відомості щодо підстави проведення перевірки, бути чітким та зрозумілим для суб`єкта господарювання.

Підпункт 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ як підстава для проведення фактичної перевірки в первинній редакції в ПКУ був викладений наступним чином: отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Законом України від 07.07.2011 року №3609-VІ підпункт 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ доповнений словами «а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Подальші доповнення та зміни до вказаної норми не усунули розуміння у застосуванні її щодо потрібності отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства при здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів.

Згідно з приписами статті 81 КАС України в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Окрім того, вирішуючи спірні правовідносини в межах розгляду даної адміністративної справи, суд, серед іншого, враховує, що у даному випадку безумовному застосуванню підлягає принцип, на якому ґрунтується податкове законодавство, встановлений пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПКУ, а саме презумпція правомірності рішень платника податку, тобто рішення повинно прийматися на користь платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Також, суд зазначає, що спірний наказ Головного управління ДПС в Одеській області є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, загальними вимогами до котрого, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Натомість, враховуючи відсутність в оскаржуваному наказі конкретизованих відомостей про наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації щодо порушення позивачем вимог законодавства (в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками), свідчить про невідповідність його вище окресленим критеріям.

Отже, зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що Наказ Головного управління ДПС в Одеській області № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ Україна», як акт індивідуальної дії, не містить жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, як власне підстави для його винесення, окрім посилання на відповідну норму податкового законодавства. Також, у наказі не відображено та не конкретизовано в рамках яких саме заходів контролюючим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей/ документів були встановлені факти сумнівності, що у свою чергу свідчить про невідповідність Наказу вимогам Податкового Кодексу України, та відповідно наявність законодавчо передбачених підстав для визнання його протиправним та скасування.

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» є обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ Україна».

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, окреслені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності поклад1ається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, є правомірними, такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС в Одеській області № 2338-п від 08.08.2022 р. «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» ( м. Одеса, пров. Сабанський, 3, офіс 4-Н, ) сплачений судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТАРЕЛЛ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити