Справа № 120/9772/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р. Справа № 120/9772/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.11.2021 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Красіловського В.О., подана від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Оратівської селищної про:

- визнання протиправною відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2 га та для ведення садівництва площею 0,12 га за рахунок земель запасу Оратівської селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки 052318400:05:003:0363;

- зобов`язання відповідача видати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2 га та для ведення садівництва площею 0,12 га за рахунок земель запасу Оратівської селищної ради, кадастровий номер земельної ділянки 052318400:05:003:0363.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.06.2022 та 20.06.2022 представник позивача звернуся до відповідача з адвокатськими запитами про надання інформації щодо вільних земельних ділянок для ведення садівництва та особистого селянського господарства комунальної власності на території Оратівської селищної ради. 23.06.2022 відповідач надав відповідь про те, що на території Оратівської селищної ради наявна земельна ділянка загальною площею 11 га (землі запасу 16:00) з кадастровим номером 052318400:05:003:0363. 08.08.2022 представник позивача подав відповідачу клопотання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2 га та для ведення садівництва площею 0,12 га за рахунок вищевказаних земель запасу Оратівської селищної ради. Рішенням за № 1258 від 31.08.2022 відповідач надав відмову у зв`язку з тим, що на час воєнного стану безоплатна передача земель державної або комунальної власності у приватну власність, а також надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачі забороняється. Позивач із зазначеною відмовою не погоджується та вважає, що вона надана з підстав, що не передбачені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Ухвалою суду від 29.11.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, з встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом надання суду належних документів (доказів) на підтвердження наявності пільг зі сплати судового збору або ж доказів сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

05.12.2022 поштою до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано належним чином засвідчену копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача. Таким чином, позивач усунув недоліки позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі суду від 29.11.2022.

Ухвалою суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву з дотриманням вимог, передбачених статтею 162 КАС України.

02.01.2023 поштою до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що в серпні 2022 року представник позивача звернувся до Оратівської селищної ради з клопотанням про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель запасу (рілля).

Разом з тим в силу заборони, встановленої підпунктом 5 пункту 27 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, на час воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної та комунальної власності у приватну власність, а також надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Відтак рішенням позачергової 32 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання № 1258 від 31.08.2022 вирішено відмовити у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2 га та для ведення садівництва площею 0,12 га в межах земельної ділянки за кадастровим номером 052318400:05:003:0363, із земель запасу комунальної власності.

Відповідач вважає, що діяв правомірно та законних прав позивача не порушив, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

17.01.2023 поштою до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погоджується з доводами відповідача та просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача наголошує на тому, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України, тоді як в рішенні про відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідачем не наведено жодної із підстав для відмови, які передбачені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що 15.08.2022 адвокат Красіловський В.О. від імені позивача ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням, в якому з посиланням на ч. 6 ст. 118 ЗК України просив надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га на території Оратівської селищної ради.

Рішенням позачергової 32 сесії Оратівської селищної ради 8 скликання № 1258 від 31.08.2022 у наданні вказаного дозволу відмовлено.

Підставою для прийняття такого рішення стали норми Закону України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", якими до припинення (скасування) воєнного стану в Україні впроваджено заборону на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Позивач не погоджується з відмовою у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою, оскільки вважає, що застосована відповідачем підстава для відмови не передбачена ч. 7 ст. 118 ЗК України, якою закріплено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні громадянину відповідного дозволу.

Втім, суд із зазначеними доводами не погоджується та зауважує, що підстави, передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, розраховані на застосування у мирний час.

Натомість Закон України від 24.03.2022 № 2145-XI має на меті врегулювати земельні правовідносини в умовах дії воєнного стану та встановлює певні особливості, дотримання яких є обов`язковим.

Вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктами 27 і 28 та, серед іншого, визначено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5 пункт 27 розділу X ЗК України).

Отже, з дня набрання чинності Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI, тобто з 07.04.2022, діє установлена законом заборона у тому числі на надання органами місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок комунальної власності.

При цьому суд вважає, що зазначена заборона є самостійною правовою підставою для прийняття суб`єктом, уповноваженим на розгляд відповідних клопотань, рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в період дії воєнного стану, безвідносно до підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

В іншому разі, якщо виходити з тієї позиції, що відмова може надаватися виключно з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, то це буде прямо суперечити заборонним нормам того ж самого нормативно-правового акту, а саме підпункту 5 пункт 27 розділу X ЗК України, які мають імперативний характер і містять юридичний обов`язок компетентних органів влади та їх посадових осіб утриматися від вчинення певних дій (прийняття рішень), а якщо точніше встановлюють пряму заборону на їх вчинення (прийняття) з відповідними юридичними наслідками за їх недотримання.

Відтак, на думку суду, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою з посиланням на вищезазначені заборонні норми є правомірною та відповідає чинному законодавству, що регулює земельні відносини під час дії воєнного стану.

Крім того, твердження представника позивача про те, що рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою має обґрунтовуватися виключно з посиланням на підстави, передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, є помилковими також з інших мотивів.

Згідно з ч. 5 ст. 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Отже, ЗК України установлює заборону на відчуження, передачу в заставу, надання у користування до завершення торгів тих земельних ділянок, які включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Водночас Верховний Суд у постанові від 3 квітня 2018 року у справі № 815/3059/17 сформував правову позицію, відповідно до якої віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в силу приписів ч. 5 ст. 136 ЗК України.

У подальшому вказана правова позиція була підтримана в багатьох інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 січня 2020 року у справі № 620/1058/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 819/1976/17, від 13 квітня 2021 року у справі № 818/1470/18, від 29 листопада 2021 року у справі № 340/1037/20, від 25 травня 2022 року у справі № 620/1060/21, від 18 січня 2023 року у справі № 580/1300/22 тощо.

Таким чином, підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, окрім положень ч. 7 ст. 118 можуть визначатися також іншими нормами ЗК України, і у справі, що розглядається, такими підставами, з урахуванням воєнного стану та встановленими у зв`язку з цим обмеженнями, є підпункт 5 пункт 27 розділу X ЗК України.

Відповідно до статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Красіловський Вадим Олександрович (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000253 від 18.04.2018, адреса для листування: вул. Соборна, буд. 53, офіс 2, м. Вінниця, 21050);

3) відповідач: Оратівська селищна рада (, місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 78, смт. Оратів, Вінницький район, Вінницька область, 22600).

Повне судове рішення складено 01.02.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович