Справа № 752/9087/19
Суддя: Мазур Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

cправа № 752/9087/19
провадження №: 2-а/752/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 року Голосіївський районний суд м. Києвау складі судді Мазура Ю.Ю., за участю секретаря Луценко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського УПП в Житомирській області сержанта поліції Ковальського Євгенія Романовича, третя особа без самостійних вимог: Департамент патрульної поліції про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва, із позовом до Поліцейського УПП в Житомирській області сержанта поліції Ковальського Євгенія Романовича про скасування постанови від 27.04.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП України та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.04.2019 поліцейським УПП в Житомирській області сержантом поліції Ковальським Євгенієм Романовичем винесено стосовно позивача постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Позивач вважає, що

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, оскільки за кермом автомобіля, який нібито рухався з перевищенням швидкості перебував інший водій. Позивач стверджує, що повідомив про це відповідачу, проте ані зауваження, ані пояснення не були взяті до уваги.

З урахуванням вказаних обставин, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

03.06.2019, на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що в якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правила дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.04.2019 поліцейський УПП в Житомирській області сержант поліції Ковальський Євгеній Романович винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1103311 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255,00 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, 27.04.2019 о 09 год. 47 хв. водій керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 97 км/год. в зоні дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості» 50 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 47 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху «TruCAM 0521», чим порушив п. 12.9 б)ПДР України, - перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху передбаченими знаками 3.29, 3.31, 30.3.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність доказів про вчинення адміністративного правопорушення, а саме фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 серійний номер ТС 000521, на якому зафіксовано, що водій транспортного засобу Volkswagen Sharan з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 97 км/год.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він керував автомобілем на автомобільній дорозі з допустимою швидкістю для руху у відповідності до ПДР України або підтвердження того, що за кермом був інший водій.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Однак, в позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно нього, оскільки позивач не порушував правил дорожнього руху, у відповідача відсутні належні та допустимі докази того, що зафіксована відповідачем швидкість має відношення саме до водія ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Крім того, стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Зі змісту статті 276 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Судом встановлено, що поліцейським УПП в Житомирській області сержантом поліції Ковальським Євгенієм Романовичем постанову серії ЕАВ № 1103311 винесено правомірно за місцем вчинення адміністративного правопорушення та за місцем несення служби поліцейським патрульної поліції.

В якості підстав обґрунтування позовних вимог позивач, зазначає, що вищезазначена постанова була складена з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів «TruCAM 20/20», який є виключеним з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 серійний номер ТС 000521, на якому зафіксовано, що автомобіль із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 97 км/год.

В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правила дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

Також наявні об`єктивні дані, щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, що відображені роздруківкою файлу _98000_0427_094720.jmf з пристрою, в якому зокрема вказана система географічних координат з кутовими величинами географічної широта і географічної довготи місця події.

При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Міжперевірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача, - не більше одного року.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11919, виданого 25.09.18 ДП «Укрметртестстандарт» та чинного до 25.09.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000681, є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03-3008.

Отже, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LT1 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак.

Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу.

Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, стороною відповідача доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено факту неправомірності дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відповідачем доведено правомірність складання оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 241-244, 246 КАС України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського УПП в Житомирській області сержанта поліції Ковальського Євгенія Романовича, третя особа без самостійних вимог: Департамент патрульної поліції про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови про адміністративне стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур