Справа № 380/12844/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/12844/22 пров. № А/857/14036/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Судової Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року з питань забезпечення позову, прийняту суддею Клименко О.М. у місті Львові у справі за позовом Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» до Червоноградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Червонограджитлокомунсервіс» про скасування рішення,-

встановив:

КП «Червоноградтеплокомуненерго» (надалі КП, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Червоноградської міської ради (надалі відповідач) про скасування рішення дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання № 1391 від 25 серпня 2022 «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень».

Разом з позовною заявою позивач подав заяву від 08 вересня 2022 про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) вжити до ухвалення судового рішення у справі заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 1391 від 25 серпня 2022 «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень»; 2) заборонити уповноваженим особам Червоноградської міської ради Львівської області до набрання законної сили судового рішення у справі у будь-який спосіб вчиняти дії щодо надання витягів з рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 1391 від 25 серпня 2022 «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень».

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 відмовлено у задоволенні заяви.

Суд виходив з того, що на позивача, як на виконавця житлово-комунальних послуг, покладається обов`язок вжиття заходів з відключення власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП. Утім, на момент звернення до суду із цією заявою доказів реалізації оскарженого рішення позивач не надав.

Суд критично оцінив аргумент позивача про те, що прийняте відповідачем рішення завдає заявнику значних матеріальних збитків, оскільки вказана обставина не є законодавчо обумовленою обставиною для застосування заходів забезпечення шляхом зупинення дії рішення. Крім цього, позивач не надав жодних доказів на обґрунтування такого аргументу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, КП подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу із порушенням норм процесуального права та із невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи. Просить скасувати ухвалу і прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що реалізація прийнятого Рішення № 1391 від 25.08.2022 призведе до загрози зриву опалювального сезону 2022/2023 рр., як наслідок до надзвичайної ситуацій техногенного характеру в м. Червоноград, м. Соснівка та смт.Гірник у зв`язку з неможливістю вчасно та якісно почати надавати послуги з централізованого опалення.

Згідно приписів Цивільного кодексу України система опалення відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, якщо вона обслуговує більше однієї квартири, а її зміна порушує права інших співвласників.

Споживачі обмежені в часі для реалізації Рішення №1391 від 25.08.2022 та відключення від систем централізованого опалення, адже відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП. (п. 8 розділ ІІІ Наказу 169) Отримавши витяг з Рішення №1391 від 25.08.2022 року споживачі безконтрольно, самовільно та хаотично здійснюють втручання в систему централізованого опалення з метою відключення квартири від ЦО та створюють аварійні ситуації під час початку опалювального сезону, що перешкоджає постачанню теплової енергії до інших квартир багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО.

Таким чином, під час прийняття вказаного Рішення №1391 від 25.08.2022 орган місцевого самоврядування не керувався нормативно-правовими актами, що регулюють та визначають процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.08.2022 Червоноградська міська рада Львівської області дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання № 1391 прийняла рішення «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень».

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з п.1 2 ч.1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта та забороною відповідачу вчиняти певні дії;

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це свого роду надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

Також колегія суддів враховує, що згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, а його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення повинні безпосередньо стосуватися предмета спору і позовних вимог, а також бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Виходячи зі змісту наведених положень законодавства, ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Як зазначено вище, предметом спору в даній справі є правомірність рішення Червоноградської міської ради Львівської області дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання № 1391 від 25 серпня 2022 «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень».

Основним аргументом суду для відмови у задоволенні заяви є те, що на позивача, як на виконавця житлово-комунальних послуг, покладається обов`язок вжиття заходів з відключення власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП.

Однак, за приписами пунктів 9 та 10 згаданого розділу виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання. Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином, не лише позивач, але і суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності може вжити заходів з відключення власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП.

Суд, зважаючи на строк підготовки опалювального сезону, можливість наслідків та відсутність підтверджень 50 % відключень у багатоквартирному будинку приходить до висновку про наявність передумов для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки аналіз обставин справи свідчить про фактичну наявність спору між учасниками процесу та реальність загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, ускладнення виконання рішення суду у випадку його задоволення, а також те, що для можливого відновлення прав, свобод та інтересів позивача останньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, зважаючи на те, що відключення має здійснювати позивач, що не дозволяє останньому ігнорувати такий обов`язок, то такий факт призведе в майбутньому до виникнення спорів із співвласниками багатоквартирного будинку.

Апеляційний суд зазначає, що обрані позивачем заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття такого заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Крім того, зупинення дії оскаржуваного рішення відповідача носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача, є співрозмірним заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаним з предметом спору, необхідним і достатнім для забезпечення виконання судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з питань забезпечення позову з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню у повному обсязі з прийняттям нового судового рішення із задоволенням заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року з питань забезпечення позову у справі № 380/12844/22 та прийняти постанову, якою заяву Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» до Червоноградської міської ради шляхом зупинення дії рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 1391 від 25 серпня 2022 року «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень» та заборони уповноваженим особам Червоноградської міської ради Львівської області вчиняти дії щодо надання витягів з рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 1391 від 25 серпня 2022 року «Про надання дозволу на відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 30.01.2023 року.