Справа № 340/2497/22
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2497/22

провадження № 2-ап/340/41/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 )

до Військової частини НОМЕР_3 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 адреса АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, у якому просить суд:

- визнати дії відповідача - Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо конфіскації легкового автомобіля марки FORD ESCAPE, вінкод: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) протиправними;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) повернути легковий автомобіль марки FORD ESCAPE, вінкод: НОМЕР_6 його власнику - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем було вилучено належний позивачу транспортний засіб марки FORD ESCAPE, 2015 року випуску. Позивач вважає, що дане вилучення було проведено із порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, вказує на те, що: в акті про відчуження майна не вказано рішення органу, що погодив рішення про примусове відчуження військового командування (вказане рішення органу є обов`язковим для відчуження майна); акт не підписаний власником/представником власника, власника не повідомляли жодним чином про відчуження його майна; ВЧ не вказала адресу та інших контактних даних власника автомобіля в акті, уповноважені особи навіть не цікавились цим при складенні акту; акт не підписаний органом, що погодив рішення про примусове відчуження військового командування; акт непідписаний володільцем автомобіля - особою у якої відчужувалось майно (представник Чорноморського морського порту). Крім того, позивач зазначає, що відповідач порушив вимоги статті 8 Закону України № 5765-6 та не забезпечив належної оцінки автомобіля. З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. З огляду на те, що ухвала про відкриття провадження у справі від 13 жовтня 2023 року була своєчасно скерована на електронну адресу відповідача, суд не приймає до уваги, що відповідач ознайомлений зі змістом такої ухвали лише 02 січня 2023 року. Отже, відзив, який надійшов до суду 09 січня 2023 року, наданий відповідачем поза межами строку для його подання та без клопотання про поновлення пропущеного строку, що обумовлює застосування до відзиву наслідків, передбачених частиною шостою статті 162 КАС України.

З тих самих міркувань суд залишає без розгляду подане одночасно із відзивом клопотання представника відповідача про розгляд справи у загальному позовному провадженні (частина п?ята статті 260 КАС України).

Воднораз, подання відповідачем витребуваних ухвалою про відкриття провадження у справі доказів поза межами установлених строків, не зумовлює наслідків щодо їх неприйняття, з огляду на дію принципу офіційного з?ясування всіх обставин у справі (частина четверта статті 9 КАС України).

Судом вчинені такі процесуальні дії та розглянуті заяви і клопотання сторін у справі:

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року позивачу відмовлено у відкритті провадження;

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року заяву про забезпечення позову повернено без розгляду;

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову;

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, за наслідками апеляційного перегляду Третім апеляційним адміністративним судом ухвали від 12 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі, провадження у справі відкрите, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позовну заяву, подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 придбав у США легковий автомобіль марки FORD ESCAPE, він-код: НОМЕР_6 .

23 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав митну декларацію про ввезення загаданого вище автомобіля та необхідні податки за імпорт.

Наказом командира військової частини НОМЕР_7 від 28 березня 2022 року № 249 «Про примусове відчуження майна» наказано примусово відчужити майно, яке належить на праві приватної власності юридичним та фізичним особам відповідно до переліку, що додається і знаходиться на території ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (Одеська область , місто Чорноморськ, вул. Праці, 6.

Так, у Додатку до зазначеного Наказу - Перелік майна (вантажів), що перебуває на території ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» вказаний автомобіль Ford ESCAPE з він-кодом НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_1 (пункт 5)

На підставі означеного Наказу відповідачем здійснене примусове відчуження вказаного автомобіля у його власника - ОСОБА_2 .

Відтак, вважаючи, що у такий спосіб відбулася конфіскація належного позивачеві майна, чим порушено право ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Конституція України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19); права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна (ст.55).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі Закон №389-VIII), в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, серед іншого, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка (пункт 4).

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, визначає Закон України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17 травня 2012 року №4765-VI (далі - Закон №4765-VI).

У свою чергу, Законом № 4765-VI унормовано наступне.

Примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості (пункт 1 частини першої статті 1).

За змістом частини першої статті 4 означеного Закону примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Воднораз, за частиною другою вказаної статті у місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику (стаття 7).

За статтею 9 Закону №4765-VI право на відшкодування вартості майна (далі - компенсація) у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають юридичні особи комунальної і приватної форми власності та фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці.

Попереднє повне відшкодування вартості примусово відчуженого майна здійснюється на підставі документа, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проведена у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Згідно із частинами першою, другою статті 11 Закону №4765-VI для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна.

У разі якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо (стаття 12 Закону №4765-VI).

Пункт 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 17 червня 2015 року №405 визначає, що військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням.

Згідно із частинами другою, п?ятою статті 353 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. У разі реквізиції майна його попередній власник може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо. Якщо після припинення надзвичайної обставини реквізоване майно збереглося, особа, якій воно належало, має право вимагати його повернення у судовому порядку. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно, одночасно вона зобов`язується повернути грошову суму або річ, яка була нею одержана у зв`язку з реквізицією, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна.

Механізм прийняття, розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, визначає Порядок розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусове відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 №998 (далі - Порядок №998).

Додатком до Порядку №998 затверджено акт про примусове відчуження або вилучення майна.

Пункт 2 Порядку №998, передбачає, що право на відшкодування вартості майна в разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають особи, зазначені в статті 9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Законодавство, яке регламентує порядок вилучення майна власника в умовах воєнного стану, чітко окреслює декілька важливих для цієї справи висновків:

1. Військове командування разом із військовими адміністраціями, в умовах воєнного стану можуть примусово відчужувати майно, яке перебуває у приватній власності, а у випадку ведення воєнних дій на відповідній території - погодження військової адміністрації не вимагається (п.4 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII);

2. Примусове відчуження майна - це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно (в тому числі транспортний засіб), що знаходиться в приватній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості (п.1 ч.1 ст.1 Закону №4765-VI);

3. «Примусове відчуження майна», «вилучення майна», «реквізиція майна», «конфіскація майна» - це різні правові категорії. Вилучення майна стосується позбавлення права господарського відання або оперативного управління державних підприємств та державних господарських об`єднань. Примусове ж відчуження майна є завжди оплатним (попереднім або наступним відшкодуванням вартості власнику відчуженого майна). В той час, як вилучення майна здійснюється без відшкодування вартості такого майна (п.п.1,2 ч.1 ст.1, ст.3 Закону №4765-VI);. Реквізиція це форма примусового відчуження у власника в умовах воєнного стану на умовах попереднього і повного відшкодування власнику майна його вартості (ст.353 ЦК України). Конфіскація майна - позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення у випадках, встановлених законом (стаття 354 ЦК України).

4. Примусове відчуження майна здійснюється із обов`язковим документальним оформленням, із складанням акту примусового відчуження або вилучення майна. Акт в даному правовідношенні виступає формою фіксації дій щодо примусового відчуження майна. У разі примусового відчуження майна до акту додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження (ст.7 Закону №4765-VI, Порядок №998).

5. Право на відшкодування вартості у випадку примусового відчуження належить власнику майна, в тому числі фізичній особі (ст.9 Закону №4765-VI, п.2 Порядку №998).

Це означає, що в умовах воєнного стану уповноважені особи можуть вчиняти дії, спрямовані на примусове відчуження майна у їх власників (в т.ч. транспортних засобів), однак із дотриманням законодавчо встановленої процедури.

Оцінюючи аргументи позивача у справі, суд виходить з такого.

Предметом позову в цій справі є вимоги позивача про визнання дій відповідача щодо конфіскації легкового автомобіля марки FORD ESCAPE, vinnum ber: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), протиправними та зобов`язання повернути транспортний засіб позивачеві. Однак, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з позиції відчуження спірного транспортного засобу. Так само, в матеріалах справи наявні докази не конфіскації транспортного засобу, а примусового його відчуження в умовах воєнного стану.

З метою уникнення надмірного формалізму, беручи до уваги зазначені у позовній заяві підстави адміністративного позову, суд зазначає, що у спірних правовідносинах мало місце примусове відчуження майна позивача, яке помилково кваліфіковане позивачем як конфіскація. Відтак, сформульована у прохальній частині позову вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо конфіскації легкового автомобіля марки FORD ESCAPE, vinnum ber: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) розглядатиметься судом як вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо примусового відчуження належного позивачеві автомобіля.

Як зазначалося, пунктом 4 частини першої статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану. Серед іншого, дозволено примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

За змістом частини першої статті 4 Закону № 4765-VI правовою підставою для примусового відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану є рішення військового командування, погоджене відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У свою чергу, згідно із частиною другою цієї статті у місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Як видно з матеріалів справи, відчуження автомобіля марки FORD ESCAPE, vinnum ber: НОМЕР_6 здійснене на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 28 березня 2022 року № 249 «Про примусове відчуження майна».

При цьому відсутність погодження такого Наказу із відповідним органом державної виконавчої влади обумовлена тим, що згідно з Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №102 від 1 квітня 2022р. «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Одеська область із 13 березня 2022р. по 31 березня 2022р. визначена районом ведення бойових дій.

Суд наголошує, що законність та правомірність зазначеного Наказу не є предметом цього спору. Так само, позивач не надав суду відомостей про оскарження такого Наказу ним або іншими суб?єктами в інших судових провадженнях.

За таких умов судом презюмується, що Наказ командира Військової частини НОМЕР_7 від 28 березня 2022 року № 249 «Про примусове відчуження майна» є наразі чинним та легітимізує дії відповідача (є належною правовою підставою) для вчинення відповідачем дій щодо примусового відчуження спірного транспортного засобу.

Надаючи оцінку доводам позивача про невідповідність порядку примусового відчуження транспортного засобу, суд послуговується наявною у матеріалах справи копією Акту про примусове відчуження або вилучення майна №247 від 28 березня 2022 року.

При цьому судом не може бути взятий до уваги як належний доказ документ, доданий до адміністративного позову позивачем під назвою «Акт про примусове відчуження або вилучення майна» №247 від 12 березня 2022 року, який змістовно відрізняється від наданого відповідачем.

Так, позивач стверджує, що отримав такий акт від представника відповідача у месенджері «Вайбер». Проте, жодних доказів, які дозволили б суду ідентифікувати особу, яка надіслала таке повідомлення, та встановити походження такого документа, ОСОБА_1 суду не надав. Так само, позивач не надав суду доказів, які засвідчили б його звернення до відповідача щодо отримання примірника Акта про примусове відчуження або вилучення майна (як-то лист, електронний лист, адвокатський запит тощо).

Досліджуючи Акт про примусове відчуження або вилучення майна №247 від 28 березня 2022 року, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що примусове відчуження транспортного засобу відбулося раніше, ніж складено зазначений Акт.

Оглянутий судом Акт про примусове відчуження або вилучення майна №247 від 28 березня 2022 року містить відомості, що передбачені законом: назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; відомості про власника (власників) майна: опис майна, достатній для його ідентифікації, для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані.

Щодо звіту про оціночну (ринкову) вартість майна, на який покликається відповідач в Акті, суд зазначає, що така оціночна вартість майна не є предметом цього адміністративно-правового спору та обгрунтованість звіту не перевіряється судом у межах спірних правовідносин.

Відтак, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що примусове відчуження транспортного засобу позивача проведене у відповідності до вимог статей 1, 3, 4, 5, 8 Закону №4765, Указу №64/2022, статті 1 Закону України «Про оборону України».

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України у зв?язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відсутні.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_3 ( ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук