Справа № 160/18255/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком;
- щодо відмови здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-й, 2020-й і 2021-й роки;
- щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розподілу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- щодо відмови у застосуванні щомісячного збільшення у розмірі 9% відповідно до постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» від 15.09.2022 року № 963.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- провести перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-й, 2020-й і 2021-й роки, починаючи з 25.07.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій станом на день призначення пенсії за віком 25.07.2022 року (з урахуванням перерахунку), відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- застосувати щомісячне підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% починаючи з 01.10.2022 року відповідно до п.3 Постанови КМУ від 15.09.2021 року № 963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за її заявою Пенсійним фондом було здійснено її переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведено перерахунок пенсії.
Позивач зазначає, що під час перерахунку відповідачем протиправно не було враховано середній показник заробітної плати за 2019-2021 роки, не нараховано і не виплачено грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій та не застосовано щомісячне підвищення пенсії в розмірі 9% відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому».
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
15.12.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.
Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач зазначає наступне.
Оскільки позивач продовжує працювати, розрахунок пенсії був проведений з урахуванням величини прожиткового мінімуму, визначеного Законом України від 25.12.2015 №928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01.01.2016 у розмірі 1074,00 грн.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.05.1991 по 30.04.1996 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.03.2022.
Відповідач звертає увагу на те, що за п. 3 постанови КМУ від 15.09.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» , жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р. до пенсії за віком, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9 відсотків зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.
Відповідно до положень п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV обов`язковими умовами для набуття позивачем права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в сукупності є: наявність у позивача необхідного спеціального страхового стажу (30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.
Від позивача 09.12.2012 були отримані заперечення на відзив, в яких ОСОБА_1 вказує на хибність аргументів відповідача і наполягає на своїй правовій позиції.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 позивач за записами копії трудової книжки НОМЕР_1 з 28.09.1983 працювала на посаді вихователя дитячого комбінату.
28.09.2011 ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням з посади вихователя КЗ освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до наказу №84 від 28.09.2011.
29.09.2011 ОСОБА_1 була прийнята на посаду помічника вихователя до цього ж закладу відповідно до наказу №85 від 29.09.2011
01.12.2012 позивач була переведена на посаду вихователя відповідно до наказу №111 від 30.11.2011.
Позивач 09.12.2011 звернулась до Пенсійного фонду із заявою про припинення виплати пенсії з 01.12.2011 у зв`язку із прийняттям на роботу.
Відповідно до розпорядження Пенсійного фонду №801269/82 від 25.12.2011 виплату пенсії позивачу припинено з 01.12.2011 .
Після досягнення 60 років позивач 25.07.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За заявою позивача про призначення/перерахунок пенсії від 25.07.2022 відповідачем було здійснено переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і здійснено перерахунок.
11.08.2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила надати роз`яснення по розрахунку її пенсії, а саме щодо розрахунку середньої заробітної плати по Україні за 3 останні роки, виплату 10 пенсій як працівнику освіти і призначення до пенсії надбавки у розмірі 9%.
Представник позивача 18.09.2022 за №175 звернувся до Пенсійного фонду з адвокатським запитом, в якому посилаючись на відмову ОСОБА_1 від пенсії за вислугу років і скасування виплат, у зв`язку з призначенням пенсії за віком просила надати копії документів за наведеним у запиті переліку, а також здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки з моменту призначення ,нарахувати виплату 10 місячних пенсій і застосувати щомісячне підвищення в розмірі 9%.
У зв`язку із ненаданням повної інформації на запит, представником позивача 30.09.2022 було направлено до відповідача повторний адвокатський запит №175-п. Представник звернула увагу на те, що розпорядженням від 25.12.2011 виплату пенсії ОСОБА_1 , яка призначена відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було припинено.
Представник просила повідомити правові підстави застосування переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у випадку з ОСОБА_1 та здійснити перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки з моменту призначення ,нарахувати виплату 10 місячних пенсій і застосувати щомісячне підвищення в розмірі 9%.
21.10.2022 за №175-2п представник позивача звернувся з черговим адвокатським запитом до Пенсійного фонду, в якому окрім іншого додатково просив надати документи щодо нарахування, виплати та отримання в 2011 році ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
У відповідь Пенсійний фонд листом №0400-010304-8/110641 повідомив, що роз`яснення з наведених у запиті питань і надання запитуваних документів надавались у попередніх листах.
У адвокатському запиті від 31.10.2022 №175-3п представник позивача повторно звернувся з проханням надати документи щодо нарахування, виплати та отримання в 2011 році ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.
08.11.2022 листом №0400-010304-8/114063 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що відповідно до електронної бази даних програмного комплексу АСОПД-КОМТЕХ, в грудні 2011 ОСОБА_1 на особистий рахунок в КБ «Приватбанк» перерахована пенсія за вислугу років за період з 29.09.2011 по 31.12.2011.
Термін зберігання документів паперовій формі (описів списків та списків) на зарахування пенсій на поточні рахунки в банківські установи (2-й екземпляр) складає 3 роки, відповідно до ст. 320 «Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5.
Відповідно до довідок АТ КБ «ПриватБанк» №СR05BHJ3S7C9PJ8F від 11.11.2022, №FHV0HQU39QTAL4C4 від 10.11.2022, №REJHDKOCVUU9SE86 від 11.11.2022, №Q19PNP3G3QD1BN6L від 11.11.2022 пенсійні виплати за період з 01.09.2011 по 31.12.2011 відсутні.
Позивач з діями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV).
Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV).
За п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
За приписами ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Разом з тим, як встановлено вище судом і підтверджується матеріалами справи за заявою позивача їй на підставі розпорядження №801269/82 від 25.12.2011 Пенсійного фонду було припинено виплату , призначеної пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не призупинено як вказує відповідач.
Позивач в даному випадку після виповнення 60 років вперше звернулась із заявою про призначення нового виду пенсії пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV -25.07.2022. Отже, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення на інший вид пенсії.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у аналогічній справі № 876/5312/17 вказала, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + . + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З огляду на вказане, суд відхиляє у зв`язку з необґрунтованістю доводи представника відповідача, що показник середньої заробітної плати під час призначення пенсії за нормами Закону №1058-IV залишається незмінним та перерахунку не підлягає.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019-2021 роки.
Щодо відмови відповідача у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розподілу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.
За приписами п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Зокрема, умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати , затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 року № 1191 (Порядок №1191).
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» «ж» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до п. 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
На час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач досягла пенсійного віку і працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»- «ж» статті 55 Закону №1058-IV.
Відповідачем доказів виплати позивачу пенсії за вислугу років у 2011 році не надано.
Таким чином, суд не вбачає підстав для відмови позивачу в позовних вимогах щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (з урахуванням перерахунку) відповідно до п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд також прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і в частині зобов`язання відповідача застосувати щомісячне підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% починаючи з 01.10.2022 року відповідно до п.3 Постанови КМУ від 15.09.2021 року № 963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому», виходячи з наступного.
Кабінетом Міністрів України 15.09.2021 за №963 прийнято постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому». Постанова прийнята з метою здійснення послідовних заходів щодо підтримки найбільш вразливих категорій осіб, які досягли відповідного віку та мають тривалий страховий стаж, і додаткового соціального захисту жінок в умовах підвищення пенсійного віку Кабінет Міністрів України.
Пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р., до пенсії за віком, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9 відсотків зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.
Щомісячне підвищення, передбачене цим пунктом, установлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом.
Рік народження позивача 22.07.1962 входить до проміжку часу, встановленого постановою для виплати щомісячного підвищення. Як вже було наведено вище позивачу до призначення пенсії за віком була призначена, натомість фактично не виплачувалась пенсія за вислугу років, що дозволяє застосувати до позивача вказане щомісячне підвищення.
Позивач просить також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги №96 від 18.09.2022, укладений між ОСОБА_2 (Адвокат) і Нечепоренко С.В. (Клієнт), за яким Адвокат зобов`язався надати Клієнту таку правову допомогу: бути представником клієнта в підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, органах поліції, прокуратурі, судах України усіх юрисдикцій всіх інстанцій, органах Пенсійного фонду з захисту будь-яких справ, зокрема щодо пенсійного забезпечення, в тому числі звернення до суду.
Відповідно до п. 5.1. договору за надану правову допомогу за п. 1.1 даного договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар за домовленістю.
Сторонами договору підписано також Додаток 1 до договору, в якому визначено розмір адвокатського гонорару за кожну послугу та який є фіксованим і не залежить від витраченого Адвокатом часу.
За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
11.11.2022 сторонами підписано акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг, відповідно до якого Адвокат надав Клієнту, а Клієнт отримав наступні юридичні послуги:
-адвокатський запит до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №175 від 18.09.2022 (1000 грн.) і три повторних адвокатських запити №175-п від 30.09.2022, №175-2п від 21.10.2022, №175-3п від 31.10.2022 (по 500 грн.) -2500 грн.;
-позовна заява про визнання дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області незаконними і зобов`язання вчинити дії від 11.11.2022 з урахуванням консультації, аналізу судової практики і формування правової позиції 5000 грн.
Загальна вартість наданих на 11.11.2022 року послуг складає 8500 грн.
Відповідно до квитанції адвоката №96 від 11.11.2022 ОСОБА_1 сплачені за надані юридичні послуги грошові кошти у сумі 8500 грн.
Частиною 7 ст. 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.
Також Великою Палатою Верховного Суду вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за звернення до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 82161188 від 14.11.2022.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 295, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком;
- щодо відмови здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-й, 2020-й і 2021-й роки;
- щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розподілу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- щодо відмови у застосуванні щомісячного збільшення у розмірі 9% відповідно до постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому» від 15.09.2022 року № 963.
- провести перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходи) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019-й, 2020-й і 2021-й роки, починаючи з 25.07.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти пенсій станом на день призначення пенсії за віком 25.07.2022 року (з урахуванням перерахунку), відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- застосувати щомісячне підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9% починаючи з 01.10.2022 року відповідно до п.3 Постанови КМУ від 15.09.2021 року № 963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона