Справа № 400/3329/22
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 р. № 400/3329/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, вул. Акмечетська, 50, с.Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445,
треті особи:Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м.Миколаїв, 54034,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2022 року; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (далі - відповідач), за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рiшення Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаiвської областi вiд 17.02.2022 року прийнятого в формi Протоколу поiменного голосування чергової двацятої ceciї сiльської ради восьмого скликання вiд 17.02.2022 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо вiдведення земельних дiлянок у власнiсть громадянам України (3 чоловiки) для ведення особистого селянського господарства в межах територiї Прибузької сiльської ради»;

зобов`язати Прибузьку сiльську раду Вознесенського району Миколаївської областi повторно розглянути клопотання позивача вiд 31.01.2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земель ної ділянки у власнiсть орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сiльськогос подарського призначення, розташованої на території Прибузької сiльської ради Вознесенського району Миколаївської областi, з урахуванням викладених в такому рiшеннi висновкiв суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувшись 31.01.2022р. до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, лише в червні місяці отримав листа-відповідь від відповідача за вих..№251/22, до якого було долучено проект рішення 20 сесії сільської ради 8 скликання від 17.02.2022р. та Протокол поіменного голосування чергової сесії сільської ради 8 скликання від 17.02.2022р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (3 чоловіки) для ведення особистого селянського господарства в межах території Прибузької сільської ради», зі змісту якого вбачається про фактичну відмову позивачу в задоволенні його заяви від 31.01.2022р. Підставою для такої відмови стали результати голосування депутатів сільської ради, що підтверджується протоколом від 17.02.2022р. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача станом на час розгляду справи відзиву на позов не надходило.

Від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, до суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа просила розглянути справу без її представника. Також в поясненнях третя особа вказала про те, посилання відповідача в листі-відмови від 01.06.2022р. на рішення Держземагентва України №2/1 є недоречним, оскільки саме таким рішенням врегульовано порядок взаємодії між органами державної влади та органами місцевого самоврядування в частині розгляду звернень юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. Тобто, головні управління Держземагентства в областях, м. Києві, починаючи з 15.10.2014 року, мали реалізовувати свої виключні повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності із залучення до цього процесу (що важливо, саме на етапі надання дозволів на розроблення документації із землеустрою) органів місцевого самоврядування. В свою чергу, Рішення Держземагенства України №2/1 не створює додаткових передмов для заявників для отримання даної згоди. Позивач, керуючись ч.9 ст.118 ЗК України, звернувся 22.07.2021 до відповідача вже на етапі затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Тобто, Прибузька сільська рада не могла ставити реалізацію власних повноважень щодо затвердження проекту землеустрою у залежність від реалізації Головним управлінням вказівок, викладених у Рішенні Держземагенства України №2/1, адже земельним законодавством не встановлено між ними причинно-наслідкового зв`язку. Крім того, третя особва вважає, що відповідач двічі пропустив двотижневий стррок розгляду звернень позивача щодо затвердження відповідного проекту землеустрою, за результатами яких не було прийнято відповідного рішення сесії сільської ради, що свідчить про наявну протиправність дій відповідача.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі № 400/3329/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 262 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.007.2021р. позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :24:000:0218 площею 2,0га ріллі із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаiвської областi та передати вказану земельну ділянку у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства.

22.09.2021р. відповідач листом №789 повідомив позивачу те, що проект рішення від 07.09.2021р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (3 чоловіки) для ведення особистого селянського господарства в межах території Прибузької сільської ради» було винесено на розгляд 13 сесії восьмого скликання Прибузької сільської ради, що відбулась 07.09.2021р. проте, за результатами голосування цього питання депутатами рішення про затведженя проекту прийнято не було, що підтверджується Протоколом поіменного голосування від 07.09.2021р.

Крім того, в своєму листі від 22.09.2021р.за вих..789 відповідач вказав підстави відмови в прийнятті відповідного рішення:

- до Прибузької сільської ради не надходило клопотання від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області стосовно розгляду сільською радою заяви позивача та висловлення своєї позиції щодо спірного питання. Таке, на думку відповідача суперечить вимогам доручення прем`єр-міністра України від 08.10.2014р. № 3772/0/1-14 та рішенню колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014р. «Про обов`язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності»;

- наданий на затвердження проект землеустрою містить ряд помилок та розбіжностей.

Згідно матеріалів справи, позивач усунувши всі недоліки проекту землеустрою, 31.01.2022р. вдруге звернувся до відповідача з заявою (колективне звернення, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), в якому повідомив про усунення всіх недоліків проекту та просив затвердити його.

В той же час, 24.02.2022 року на території України розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Указом Президента України №54/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Лише 01.06.2022р. позивач отримав поштою лист від відповідача за вих.№ 251/22, до якого був долучений Проект рішення 20 сесії сільської ради восьмого скликання від 17.02.2022р. та Протокол поіменного голосування чергової 20 сесії сільської ради восьмого скликання від 17.02.2022р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (3 чоловіки) для ведення особистого селянського господарства в межах території Прибузької сільської ради» (далі Протокол від 17.02.2022р.).

При цьому, суд зауважує, що позивачу надійшов саме проект рішення сесії сільської ради від 17.02.2022р. , а не належним чином завірена копію самого рішення сесії сільської ради від 17.02.2022р.

Виходячи з Протоколу від 17.02.2022р., вбачається, що з 19 присутніх (зареєстрованих) на сесії депутатів від 22 обраних, прри голосування 18 депутатів та сільський голова, утримались й 1 депутат не голосував. Таким чином, рішення сесії сільської ради про затвердження проекту землеустрою за заявою позивача від 31.01.2022р. прийнято не було.

Позивач вважає таке рішення Прибузької сільської ради протиправним, оскільки було порушено право позивача на одержання у власність земельної ділянки для ведення сільськогосподарської діяльності, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (надалі - ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами частин 8 та 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Питання дотримання вимог законів та прийнятих відповідно до них підзаконних актів під час складання проекту землеустрою перевіряється тим державним органом, який погоджує його або проводить експертизу.

Це передбачено сукупністю приписів частин 1 та 6 статті 186-1 Земельного Кодексу України.

Цими нормами права встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Аналізуючи норми права, суд робить висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність/користування, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності погодження або не проведення обов`язкової державної експертизи, якщо земля перебуває у його віданні, або відсутності дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Суд зауважує, що експертиза проведена та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Відповідний виготовлений проектною організацією на замовлення позивача проект землеустрою був наданий позивачем на затвердження до розпорядника земельних ресурсів Прибузької сільської ради.

Суд вважає, що для отримання у власність спірної земельної ділянки позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Прибузької сільської ради.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою регламентується положеннями ст. 186 ЗК України.

Так, зокрема, нормами п. б ч. 3 ст. 186 ЗК України визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

При цьому підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою, згідно з нормами ч. 8 ст. 186 ЗК України, може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Норми ч. 9 ст. 186 ЗК України забороняють Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою вимагати:

-додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій";

-надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;

-проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Відповідно до ч. 10 ст. 186 ЗК України, висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені стст. 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частинами 1 та 2 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка виконує свої повноваження від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією. Відтак, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.

Виходячи з матеріалі справи, відповідач листом від 01.06.2022р. надіслав позивач лише проект відповідного рішення сесії від 17.02.2022р. та протокол від 17.02.2022р., що судом не може прийматись до уваги як належне оформлення волевиявлення депутатів за результатами проведеної сесії сільської ради.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що Прибузькою сільською радою порушено двічі двотижневий строк, встановлений ч.9 ст.118 ЗК України для прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою в межах спірних правовідносин.

Так, перше звернення позивача до відповідача датується 22.07.2021, проект рішення та протокол поіменного голосування датуються лише 07.09.2021р.

Окрім того, повторне звернення позивача датується 31.01.2022, в той час як проект рішення та протокол поіменного голосування датується лише 17.02.2022р.

Суд звертає увагу суду на те, що системність порушення законодавчих приписів відповідачем має також місце і при реалізації ним своїх повноважень щодо прийняття рішень за результатами розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :24:000:0218 за двома почергово направленими зверненнями позивача.

Вагомим для вирішення спору по суті є той факт, що згідно протоколу поіменного голосування від 07.09.2021 рішення вважається таким, що не прийнято, оскільки з 22 обраних осіб, участь у голосуванні брало 20 осіб (в тому числі сільський голова).

Таким чином, відсутність в матерілах справи належним чином оформленого рішення Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області "Про затвердження (або про відмову в затвердженні) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :24:000:0218 площею 2,0га ріллі із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаiвської областi у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства, вказує на те, що орган місцевого самоврядування не прийняв належного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Відтак, відсутність належним чином оформленого за результатами пленарного засідання рішення сільської ради про не затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про допущення сільською радою протиправної бездіяльності.

Натомість, в разі прийняття рішення про відмову в затвердження відповідного проекту землеустрою, відповідач зобов`язаний навести усі підстави для відмови з посиланням на норми законодавства, якими такі підстави встановлені.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що про нзадоовлення позовних вимог та прийняття відповідачем рішення за заявою позивача від 31.01.2022р. з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (вул. Акмечетська, 50, с.Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445, код ЄДРПОУ 04375041) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рiшення Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаiвської областi вiд 17.02.2022 року прийнятого в формi Протоколу поiменного голосування чергової двацятої ceciї сiльської ради восьмого скликання вiд 17.02.2022 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо вiдведення земельних дiлянок у власнiсть громадянам України (3 чоловiки) для ведення особистого селянського господарства в межах територiї Прибузької сiльської ради».

3. Зобов`язати Прибузьку сiльську раду Вознесенського району Миколаївської областi () повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вiд 31.01.2022 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :24:000:0218 у власнiсть орієнтовною площею 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сiльськогосподарського призначення, розташованої на території Прибузької сiльської ради Вознесенського району Миколаївської областi, з урахуванням викладених в даному рiшеннi висновкiв суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (вул. Акмечетська, 50, с.Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445, код ЄДРПОУ 04375041) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 992,40грн., сплачений квитанцією від 28.06.2022р. за №0.0..1.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов