Справа № 320/9733/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року 320/9733/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування розпоряджень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки та щодо викладення в акті відмови у допуску до проведення фактичної перевірки від 01.11.2022 інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057 термін дії з 11.08.2021 до 11.08.2026 (адреса місця торгівлі: Україна, Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б) та поновити дію зазначеної ліцензії з 08.11.2022;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л;

- зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Кривова, буд. 42 та поновити дію зазначеної ліцензії з 25.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами ДПС України було здійснено вихід за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, з метою проведення фактичної перевірки, однак наказ та направлення на перевірку були вручені особі, яка не є уповноваженим представником товариства.

Мотивуючи неправомірність дій ДПС України, позивач вказує, що вручення оскаржуваного наказу та направлень на перевірку неуповаженому представнику товариства є порушенням норм п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України, оскільки останній має вручатись платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції.

Також позивач вказує, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, та не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства. Зауважено, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстави, передбаченої п.п.80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби. Проте, спірний наказ не містить посилання на будь-яку інформацію, відомостей та інших обставин, які б свідчили про можливі порушення позивачем вимог законодавства у сфері обігу пального.

У зв`язку з зазначеним, позивач вважає, що наказ Державної податкової служби України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому дії Державної податкової служби України щодо складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки та щодо викладення в акті відмови у допуску до проведення фактичної перевірки від 01.11.2022 інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки є протиправними.

Також, позивач зазначив, що за наслідками складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято розпорядження від 08.11.2022 №613-Р, яким анульовано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 11.08.2021 до 11.08.2026, а Державною податковою службою України прийнято розпорядження від 25.11.2022 №306-р/л, яким анульовано ліцензію на виробництво пального №00016, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 01.07.2021 до 01.07.2024.

Позивач вважає вказані розпорядження про анулювання ліцензій протиправними, оскільки наказ про проведення фактичної перевірки є незаконним та безпідставним з підстав, які зазначені вище.

Відповідач - ДПС України позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що наказ Державної податкової служби України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром" оформлений з дотриманням вимог, встановлених ст. 81 Податкового кодексу України, оскільки підставою для проведення перевірки було визначено п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Вказує, що в ході здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень вимог законодавства у сфері виробництва та обігу пального було проведено аналіз господарської діяльності ТОВ "Аліум-Пром", за результатами якого встановлено, що ТОВ "Аліум-Пром" в період з січня по жовтень 2022 року реалізував пального більше чим він відвантажив згідно акцизних накладних, що є підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України.

Окрім цього, відповідач зазначає, що другою (самостійною та незалежною від першої) підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу пального. Отже, після отримання інформації про порушення ТОВ "Аліум-Пром" законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також враховуючи зміст функцій, закріплених у п.п.19-1.1.14, п.п.19-1.1.16, п.п.19-1.1.17 п. 19-1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, обов`язок по виконанню яких покладено на органи державної податкової служби, у даних правовідносинах ДПС України мало беззаперечне право на призначення проведення фактичної перевірки позивача.

При цьому, відповідач вказує, що зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей (фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки за цією підставою) законодавством не вимагається.

Також відповідач зауважує, що саме по собі проведення фактичної перевірки не породжує ніяких правових наслідків для платника податків, так як за результатами такої події порушення можуть бути й не виявлені, а отже позбавлення контролюючого органу самого факту її проведення є незаконним.

Щодо розпорядження від 25.11.2022 №306-р/л, яким анульовано ліцензію на виробництво пального №00016, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 01.07.2021 до 01.07.2024, відповідач зазначив, що воно видано у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки представники ТОВ "Аліум-Пром" відмовились від допуску службових осіб ДПС України до проведення фактичної перевірки та зняття залишків пального, що було зафіксовано актом відмови у допуску до фактичної перевірки від 01.11.2022, який зареєстрований в ДПС 02.11.2022.

Відповідач - ГУ ДПС у Київській області позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що посадовими особами ДПС України був здійснений виїзд за адресою провадження діяльності ТОВ "Аліум-Пром": Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, з метою проведення фактичної перевірки, однак працівники ТОВ "Аліум-Пром" відмовились від допуску до проведення фактичної перевірки, про що було складено акт відмови від допуску до перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429. Після даних обставин було видано розпорядження від 08.11.2022 №613-Р, яким анульовано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 11.08.2021 до 11.08.2026.

У зв`язку з зазначеним, відповідач вважає, що розпорядження про анулювання ліцензії від 08.11.2022 №613-Р є правомірним та винесеним відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" про забезпечення позову.

Зупинено дію розпорядження Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/9733/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" про забезпечення позову.

Зупинено дію розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л "Про анулювання ліцензії" щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/9733/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 відмовлено у задоволенні заяви Державної податкової служби України про роз`яснення ухвали про забезпечення позову від 01.12.2022 в адміністративній справі №320/9733/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотань відповідачів про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 клопотання Головного управління ДПС у Київській області про скасування заходів забезпечення позову - повернуто заявнику без розгляду.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" () зареєстроване в якості юридичної особи 13.04.2017, номер запису 1 014918, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ТОВ "Аліум-Пром" є, зокрема: 19.20. Виробництво продуктів нафтоперероблення (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

01.07.2019 для здійснення господарської діяльності Державною податковою службою України було видано ТОВ "Аліум-Пром" ліцензію на виробництво пального (реєстраційний номер 00016) з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Кривова, буд. 42.

11.08.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області видано ТОВ "Аліум-Пром" ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 00057) з терміном дії з 11.08.2021 по 11.08.2026 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Адреса місця торгівлі: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б.

14.08.2017 ТОВ "Аліум-Пром" зареєстровано платником акцизного податку, а з 20.06.2019 за ТОВ "Аліум-Пром" зареєстровано акцизний склад за уніфікованим номером 1000413 за адресою: Київська область, Васильківський район, с Крячки, вул. Кривова, 42, та акцизний склад за уніфікованим номером 1000414 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. О.Оникієнка, 127-Б.

31.10.2022 в.о. заступника голови ДПС України видано наказ №804 "Про проведення фактичної перевірки", яким з метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг пального, на підставі п.п.19-1.1.4, п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст.19-1, п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на ДПС, наказано провести фактичну перевірку ТОВ "Аліум-Пром" за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює обіг пального, за період з 01.01.2022 по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб з 31.10.2022 по 09.11.2022.

Як було зазначено ДПС України у відзиві, підставою для проведення перевірки слугувала встановлена інформація про те, що ТОВ "Аліум-Пром" в період з січня по жовтень 2022 року реалізував пального більше чим він відвантажив згідно акцизних накладних, що є підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2. ст. 80 ПК України.

На підставі вказаного наказу були видані направлення на фактичну перевірку від 31.10.2022 №141/Ж3/99-00-09-03-01/41282429 та від 31.10.2022 №142/Ж3/99-00-09-03-01/41282429.

01.11.2022 посадові особи ДПС України здійснили виїзд за адресою виробництва та оптової торгівлі пальним: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, з метою проведення фактичної перевірки.

Як зазначає ДПС України у відзиві, співробітниками ДПС України начальнику нафтобази та начальнику охорони були пред`явлені для ознайомлення наказ від 31.10.2022 №804, направлення на фактичну перевірку та посвідчення, однак розписатися в направленнях та отримати копію наказу відмовилися, про що було складено акт відмови від підпису направлення на проведення фактичної перевірки від 02.11.2022 №45/Ж6/99-00-09-03-01/41282429.

Також, ДПС України у відзиві вказує, що представниками платника податків було відмовлено від допуску службових осіб ДПС України до проведення фактичної перевірки, зняття залишків пального, про що було складено акт відмови від допуску до фактичної перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429.

Так, в акті відмови від допуску до фактичної перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429 працівниками ДПС України зазначено, що до початку проведення фактичної перевірки відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України начальнику охорони Буяко А.М. надано наказ від 31.10.2022 №804 для ознайомлення та направлення. ОСОБА_1 ознайомився з вищезазначеними документами, сфотографував їх та надіслав керівнику (з його слів). Через деякий час з території нафтобази вийшов чоловік, який представився начальником нафтобази на ім`я ОСОБА_2 , якому також співробітниками ДПС України були надані (пред`явлені) службові посвідчення, наказ та направлення на проведення фактичної перевірки. Вказаним особам було запропоновано отримати копію наказу, розписатися в направленнях та допустити до проведення фактичної перевірки та зняття залишків пального. Однак, начальник нафтобази в присутності начальника охорони відмовив представникам ДПС України в допуску до проведення фактичної перевірки пояснюючи вказівкою керівництва, що є порушенням п. 81.1. ст. 81 ПК України.

У той же час, позивач зазначає, що на адресу ДПС України був направлений лист від 02.11.2022 №02-11-22/1, в якому повідомлено, що 01.11.2022 при спілкуванні з співробітниками ДПС України співробітники (охорона складу нафтопродуктів) ТОВ "Аліум-Пром" пояснили, що на момент відвідування зазначеного складу уповноважений представник ТОВ "Аліум-Пром" Зоценко І.В. була залучена до перевірки ДПС України іншого об`єкта ТОВ "Аліум-Пром" - складу нафтопродуктів, розташованого у Фастівському районі Київської області в с. Крячки, вул. Кривова, 42. При співлкуванні ОСОБА_3 по телефону із співробітником ДПС України Бевзюк О.О. було запропоновано провести перевірку за минуванням потреби участі представника на іншому об`єкті, проте співробітники ДПС України відмовились. Проведення одночасної перевірки двох об`єктів ТОВ "Аліум-Пром" унеможливило одночасну присутність представника підприємства на визначених складах нафтопродуктів. На прохання співробітників ТОВ "Аліум-Пром" відобразити вищевказані обставини в акті про недопуск на склад нафтопродуктів ТОВ "Аліум-Пром", розташованому за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, співробітниками ДПС України було відмовлено.

Листом від 03.11.2022 №13518/7/99-00-09-03-01-07 ДПС України направила на адресу Головного управління ДПС у Київській області акт відмови від допуску до проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром" від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429 для прийняття розпорядження відповідно до вимог ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" на підставі встановлення факту відмови від допуску до фактичної перевірки.

08.11.2022 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято розпорядження №613-Р "Про анулювання ліцензії", яким анульовано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 11.08.2021 до 11.08.2026, у зв`язку з відмовою без законодавчих підстав від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

25.11.2022 Державною податковою службою України прийнято розпорядження №306-р/л "Про анулювання ліцензії", яким анульовано ліцензію на виробництво пального №00016, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 01.07.2021 до 01.07.2024, на підставі акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог п. 81.2 ст. 81 ПК України.

Не погоджуючись з наказом про проведення фактичної перевірки та з розпорядженнями про анулювання ліцензій, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок проведення перевірок, права та обов`язки платників податків, адміністративний арешт майна, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, в тому числі, виконують такі функції:

- здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (п.п.19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України)

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України);

Згідно п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 75.1 статті 75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПК України).

Відповідно до положень п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Суд зазначає, що п. 80.2 ст. 80 ПК України містить чіткий перелік підстав для проведення фактичної перевірки, який складається із семи окремих підпунктів (п.п.80.2.1-80.2.7).

Так, зі змісту оскаржуваного наказу про проведення фактичної перевірки від 31.10.2022 №804 слідує, що фактична перевірка ТОВ "Аліум-Пром" призначена на підставі п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (який зазначений в якості правової підстави проведення перевірки відповідачем ТОВ "Аліум-Пром") фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

При цьому підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

Водночас, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Разом з тим, податковий орган обмежився лише посиланнями на загальні норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків.

Суд зауважує, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

При цьому суд вважає слушною думку відповідача, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19-1 ПК України, віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14); здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (п.п.19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України) та інші.

Разом з тим здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, не є, на думку суду, єдиною (самостійною та достатньою) підставою для призначення у будь-який час фактичної перевірки платників податків в рамках реалізації функцій контролюючих органів. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обумовлена (обмежена) законодавством. Тобто, за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена не в будь-якому випадку.

Зазначене кореспондує самій структурі ст. 80 Податкового кодексу України, в якій наведений повний перелік правових підстав для проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, наявність якого свідчить, що право контролюючих органів проводити фактичні перевірки платників податків з питань виробництва та обігу окремих видів підакцизних товарів не є абсолютним та необмеженим.

Наведена правова позиція суду побудована на оновлених висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постановах від 15.05.2020 у справі №816/3238/15, від 04.04.2019 у справі №815/756/16 та від 04.04.2019 у справі №819/844/16.

Як було зазначено Верховим Судом у постанові від 12.10.2021 по справі №120/5229/20-а "посилання у постанові суду апеляційної інстанції на те, що підставою проведення фактичної перевірки слугувала не податкова інформація, наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку про ймовірні порушення платника податків, а реалізація функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства, жодним чином не підтверджується. У спірному наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства та не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства. Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України".

Наведене також відповідає принципу верховенства права, розкритому у рішеннях Європейського суду з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні. Так, у справі "Олссон проти Швеції" ЄСПЛ зазначає, що для забезпечення відповідності принципу верховенства права необхідне існування у внутрішньому праві відповідних заходів захисту проти довільного втручання публічної влади у здійснення права (пункт 61 рішення від 24.03.88 року у справі "Олссон проти Швеції").

Також при прийнятті рішення суд враховує презумпцію правомірності рішень платника податку, а саме в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (п.п.4.1.4 п. 4.1 ст.4 ПК України).

Таким чином, підставою для проведення фактичної перевірки платника податків відповідно до п.п.80.2.5. п. 80.2. ст. 80 ПК України може бути отримання в установленому законодавством порядку інформації про певні порушення з боку платника податків, яка, поряд з іншим, може стосуватися здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмітити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючим органом отримано інформацію, що зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю (проведення фактичної перевірки).

Так, частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Отже, відповідач, зобов`язаний надати всі наявні у нього докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, оскільки обов`язок щодо доказування правомірності спірного рішення, у даному випадку, покладається на ДПС України, як суб`єкта владних повноважень.

У відзиві представник ДПС України посилався на те, що підставою для видання спірного наказу слугувало те, що в ході здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень вимог законодавства у сфері виробництва та обігу пального було проведено аналіз господарської діяльності ТОВ "Аліум-Пром", за результатами якого встановлено, що ТОВ "Аліум-Пром" в період з січня по жовтень 2022 року реалізував пального більше чим він відвантажив згідно акцизних накладних.

Проте, посилання відповідача на вказані обставини не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вказана інформація не покладена в основу оскаржуваного наказу від 31.10.2022 №804, а податковим органом не доведено, що саме ця інформація слугувала підставою для прийняття спірного наказу.

Окрім того, суд зауважує, що відповідачем також не надано до суду вищенаведеної інформації, яка могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваного наказу про проведення фактичної перевірки та не зазначено конкретних підстав призначення фактичної перевірки позивача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень не надав суду належних письмових доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала саме вищезазначена інформація.

Крім того, у спірному наказі відсутні посилання на будь-яку інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18.

Суд зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (19-1.1.14); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16.); проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17) та інші.

У свою чергу, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справам №820/20020/14 від 08 серпня 2019 року, №1440/2045/18 від 11 червня 2019 року, №816/3238/15 від 15 травня 2020 року, №821/1828/16 від 02 вересня 2020 року, №821/1274/18 від 04 вересня 2020 року.

Враховуючи те, що в оскаржуваному наказі на проведення фактичної перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні фактичні підстави призначення такої перевірки (крім посилання на норми, що їх регулюють), а також те, що в наказі не відображено, у рамках яких заходів відповідач встановив невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності або ж сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом; у відзиві на адміністративний позов відповідач також жодних обґрунтувань та жодних доказів на підтвердження факту отримання ДПС України інформації про порушення позивачем вимог законодавства не надав, суд приходить до висновку, що наказ ДПС України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром" не відповідає положенням Податкового кодексу України, оскільки з його змісту неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки, а тому оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилань позивача на те, що оскаржуваний наказ було вручено неуповноваженому представнику позивача, то суд зазначає наступне.

В акті відмови від допуску до фактичної перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429 вказано, що до початку проведення фактичної перевірки відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України начальнику охорони Буяко А.М. надано наказ від 31.10.2022 №804 для ознайомлення та направлення. ОСОБА_1 ознайомився з вищезазначеними документами, сфотографував їх та надіслав керівнику (з його слів). Через деякий час з території нафтобази вийшов чоловік, який представився начальником нафтобази на ім`я ОСОБА_2 , якому також співробітниками ДПС України були надані (пред`явлені) службові посвідчення, наказ та направлення на проведення фактичної перевірки. Вказаним особам було запропоновано отримати копію наказу, розписатися в направленнях та допустити до проведення фактичної перевірки та зняття залишків пального. Однак, начальник нафтобази в присутності начальника охорони відмовив представникам ДПС України в допуску до проведення фактичної перевірки пояснюючи вказівкою керівництва, що є порушенням п. 81.1. ст. 81 ПК України.

У той же час, позивач зазначає, що на адресу ДПС України був направлений лист від 02.11.2022 №02-11-22/1, в якому повідомлено, що 01.11.2022 при спілкуванні з співробітниками ДПС України співробітники (охорона складу нафтопродуктів) ТОВ "Аліум-Пром" пояснили, що на момент відвідування зазначеного складу уповноважений представник ТОВ "Аліум-Пром" Зоценко І.В. була залучена до перевірки ДПС України іншого об`єкта ТОВ "Аліум-Пром" - складу нафтопродуктів, розташованого у Фастівському районі Київської області в с. Крячки, вул. Кривова, 42. При співлкуванні ОСОБА_3 по телефону із співробітником ДПС України ОСОБА_4 було запропоновано провести перевірку за минуванням потреби участі представника на іншому об`єкті, проте співробітники ДПС України відмовились. Проведення одночасної перевірки двох об`єктів ТОВ "Аліум-Пром" унеможливило одночасну присутність представника підприємства на визначених складах нафтопродуктів. На прохання співробітників ТОВ "Аліум-Пром" відобразити вищевказані обставини в акті про недопуск на склад нафтопродуктів ТОВ "Аліум-Пром", розташованому за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б, співробітниками ДПС України було відмовлено.

При цьому, позивач стверджує, що начальник охорони Буяко А.М. та начальник нафтобази ОСОБА_2 не належать до посадових осіб позивача, не є представниками останнього та не є тими особами, що фактично здійснюють розрахункові операції, а отже спірний наказ та направлення на перевірку вручені для ознайомлення не уповноваженої на то особи.

Згідно з п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.7 статті 80 ПК визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Пунктом 81.2 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки, зокрема, у разі вручення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) копії наказу про проведення перевірки.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" є Острівський Микола Михайлович, відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

А тому, виходячи з положень п. 81.1 ст. 81 ПК України, начальник охорони Буяко А.М. та начальник нафтобази ОСОБА_2 не є посадовими особами ТОВ "Аліум-Пром", не є уповноваженими особами ТОВ "Аліум-Пром" та не є особами, які проводять розрахункові операції, а отже у посадових осіб контролюючого органу не було підстав для вручення таким особам копії наказу на проведення перевірки, пред`явлення таким особам направлень на перевірку, як і не було підстав приступати до проведення фактичної перевірки.

Факт ознайомлення начальника охорони Буяко А.М. та начальника нафтобази Богомаз С.С. з наказом про проведення фактичної перевірки від 31.10.2022 №804 та пред`явлення вказаним особам направлень на перевірку не змінює висновків суду про відсутність у вказаних осіб права представляти інтереси ТОВ "Аліум-Пром" під час здійснення спірної перевірки, за результатами якої складено акт відмови від допуску до фактичної перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429.

Отже, відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що наказ про проведення фактичної перевірки був вручений неуповноваженій особі товариства, якій міг бути вручений відповідно до вимог п. 80.7 ст. 80 ПК України.

У зв`язку з встановленими обставинами, суд приходить до висновку, що у Державної податкової служби України були відсутні правові підстави для складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки та щодо викладення в такому акті інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки, а тому такі дії є протиправними.

Щодо позовних вимог про скасування розпоряджень Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р та Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з абз. 14 ч. 52 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Частиною 53 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" визначено, що ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Так, зі змісту оскаржуваних розпоряджень вбачається, що вони прийняті на підставі абз. 14 ч. 52 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального"

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачу анульовано ліцензії на виробництво пального та на право оптової торгівлі пальним у зв`язку з відмовою у доступу представників ДПС України до проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 31.10.2022 №804.

У свою чергу, за результатами судового розгляду у даній справі суд скасував наказ ДПС України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром" та визнав протиправними дії Державної податкової служби України щодо складання акту відмови у допуску до проведення фактичної перевірки та щодо викладення в такому акті інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відмова доступу представників контролюючого органу до проведення фактичної перевірки стала підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Київській області розпорядження від 08.11.2022 №613-Р та Державною податковою службою України розпорядження від 25.11.2022 №306-р/л відповідно абз. 14 ч. 52 ст. 15 Закону №481/95-ВР та позбавлення позивача ліцензій.

Проте, наказ ДПС України від 31.10.2022 №804 про проведення фактичної перевірки ТОВ "Аліум-Пром", на підставі якого мала бути проведена фактична перевірка, з яким не погодився позивач, та як наслідок не допустив посадових осіб до перевірки, скасований у даній справі.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що ТОВ "Аліум-Пром" в даному випадку порушив вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" в частині відмови без законодавчих підстав від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржувані розпорядження Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р та Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л, якими анульовано ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за реєстраційним номером 00057 та на виробництво пального за реєстраційним номером 00016 є протиправними, оскільки рішення контролюючого органу, що слугувало підставою для їх прийняття, скасоване.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057 термін дії з 11.08.2021 до 11.08.2026 (адреса місця торгівлі: Україна, Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б) та поновити дію зазначеної ліцензії з 08.11.2022 та про зобов`язання Державної податкової служби України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Кривова, буд. 42 та поновити дію зазначеної ліцензії з 25.11.2022, суд зазначає наступне.

Приписами ст. 3 Закону України №481/95-ВР встановлено, що орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:

вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;

направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Розпорядження про анулювання ліцензії, прийняті органом ліцензування, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з дня оприлюднення розпорядження про анулювання ліцензії на офіційному веб-сайті органу ліцензування.

Водночас, суд зазначає, що нормами Закону №481/95ВР не визначено обов`язку органу ліцензування внести інформацію про скасування рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру або вилучення запису про анулювання ліцензії на підставі судового рішення про скасування рішення щодо анулювання ліцензії.

Так, Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 (далі - Порядок №545).

Абзацом другим пункту 1 вказаного Порядку визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно з пунктами 2-3 Порядку №545, він формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

До Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості:

для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ;

для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 і пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України;

для фізичних осіб-підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта);

адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу);

дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктами 6-7 Порядку №545 встановлено, що підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

В свою чергу, спосіб відновлення порушеного права застосований в рішенні суду має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд також зауважує, що рішення суду має бути не тільки законним та обґрунтованим, воно повинно бути ще й ефективним у захисті порушених прав, свобод та інтересів.

А тому, вважає, що покладання на Головне управління ДПС у Київській області та Державну податкову службу України обов`язку видалити запис про анулювання ліцензій з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним не вважатиметься втручанням у їхні дискреційні повноваження.

З метою ефективного захисту порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідачів видалити записи про анулювання ліцензій з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та поновити дію вказаних ліцензій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачі як суб`єкти владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надали.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14886,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 28.11.2022 №3293 на суму 9924,00 грн. та від 30.11.2022 №3309 на суму 4962,00 грн.

Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 14886,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у справі, а саме: судовий збір у сумі 4962,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області, а сплачений судовий збір у сумі 9924,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України, оскільки до Головного управління ДПС у Київській області заявлено дві позовні вимоги, а до Державної податкової служби України заявлено чотири позовні вимоги.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 31.10.2022 №804 "Про проведення фактичної перевірки".

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо складання акту відмови від допуску до фактичної перевірки від 02.11.2022 №44/Ж6/99-00-09-03-01/41282429 та щодо викладення в такому акті інформації про відмову посадовим (службовим) особам ДПС України у допуску до проведення фактичної перевірки.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Київській області від 08.11.2022 №613-Р "Про анулювання ліцензії", яким анульовано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 11.08.2021 до 11.08.2026.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України від 25.11.2022 №306-р/л "Про анулювання ліцензії", яким анульовано ліцензію на право виробництва пального №00016, видану ТОВ "Аліум-Пром" терміном дії з 01.07.2021 до 01.07.2024.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №00057 терміном дії з 11.08.2021 до 11.08.2026 (адреса місця торгівлі: Україна, Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б) та поновити дію зазначеної ліцензії з 08.11.2022.

Зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на виробництво пального №00016 терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 за місцезнаходженням: 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, Автодорога Київ-Чоп 20 КМ.+925 М. Місце провадження діяльності згідно з додатками (стор.1-2): Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 127-Б та Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Кривова, буд. 42 та поновити дію зазначеної ліцензії з 25.11.2022.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" () сплачений судовий збір у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області ().

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліум-Пром" () сплачений судовий збір у розмірі 9924 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.