Справа № 500/4622/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4622/22

26 січня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Терлюка О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 29.08.2022 за №2734/03-16 «Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області від 29.08.2022 «Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в трудовий стаж з 01 травня 1989 року по 24 лютого 2004 року на посаді «шліфувальника» 24 років 04 місяці 23 дня, що підтверджується записами в трудовій книжці серія НОМЕР_1 та період проходження військової служби з 19 квітня 1986 року до 25 травня 1988 року) до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 липня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та надав пакет необхідних документів. Рішенням від 13.09.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило в призначенні пенсії за ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи згідно рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи. Зазначає, що відповідно до записів трудової книжки загальний пільговий стаж на посаді шліфувальника становить 24 роки 04 місяці 23 дня та період проходження військової служби становить 2 роки 01 місяць, тому має право на пільгову пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 26.01.2023.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов 06.01.2022 в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 29.08.2022 комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, позивачу підтверджено стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, в період з 01.05.1989 по 24.02.2004 (з 01.01.2004 відповідно до суми сплачених внесків), в тому числі після 01.01.1992 за фактичною тривалістю, що в сумі склало 8 р. 5 міс. 11 дн., що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, вважаємо, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач подав до суду 13.01.2023 відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, зокрема зазначив, що згідно трудовою книжкою та архівними довідками віг працював на посаді зі шкідливими умовами праці у період з 26.01.1989 по 31.10.2014 на посаді шліфувальника, що дає йому право на призначення пенсії за Списком №2.

В судовому засіданні 26.01.2023 позивач та представник позивача просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань до суду не надходило.

З`ясувавши обставини на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Позивач, 05.09.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0208-8/26016 від 13.09.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії та конкретизовано причини такої відмови.

Зокрема зазначено, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії відповідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж складає 36 років 02 місяці 20 днів, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 - 8 р. 5 міс. 11 дн.

Також звернуто увагу на те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно з ч.2 п.2 ст.114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

29.08.2022 комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, позивачу підтверджено стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, в період з 01.05.1989 по 24.02.2004 (з 01.01.2004 відповідно до суми сплачених внесків), в тому числі після 01.01.1992 за фактичною тривалістю, що в сумі склало склало 8 р. 5 міс. 11 дн..

За таких обставин, вважають, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення чоловіками 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах (6 років 3 місяці), за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з ч. 5 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004 року).

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зокрема, згідно записів трудової книжки позивач працював на Тернопільському комбайновому заводі:

- 26.01.1989 - учень шліфувальника в цеху №313 заводу СіТО;

- 01.05.1989 - присвоєно II розряд шліфувальника «сухим способом» (дописано) цього ж цеху;

- 01.06.2003 - переведений шліфувальником сухим способом по III розряду в інструментальний корпус;

- 24.02.2004 - звільнений з роботи.

В даному випадку, посада "шліфувальник" відповідає Списку №2 виробництва, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами у справі.

Проте, суд зазначає, що відповідачем не в повному обсязі зараховано даний період його роботи з 01.05.1989 по 24.02.2004 на посаді шліфувальника в Тернопільському комбайновому заводі (правонаступники якого - ВАТ "ТеКЗ", ТОВ "ТВФ "Ротор"), оскільки період з 01.01.2004 зараховано відповідно до суми сплачених внесків та період після 01.01.1992 за фактичною тривалістю.

Також, відповідно до форми РС-право, відповідачем не зараховано до пільгового стажу період його проходження строкової служби з 19.04.1986 по 25.05.1988, без обґрунтування підстав.

Щодо сплати страхових внесків, суд зазначає наступне.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин четвертої - шостої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону №1058-IV сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно з частиною шостою статті 25 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Така ж правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та ін.

Щодо атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Тобто, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

Щодо проходження військової служби, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься копія військового квитка НОМЕР_2 в якому зазначено, що з 19.04.1986 по 25.05.1988 позивач проходив строкову військову службу (аркуш справи 29).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» N 2232-XII від 25.03.1992 року встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Враховуючи, що позивач був призваний на службу в армію з посади, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно пункту 2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то за правилами ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" такий період також підлягає зарахуванню до його спеціального стажу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем долучено до матеріалів справи: архівну довідку архівного відділу Тернопільської міської ради від 15.06.2022 №434/26-3.02 про роботу Позивача та його заробітну плату на посаді шліфувальника; архівну довідку архівного відділу Тернопільської міської ради від 15.06.2022 №632/26-63 про роботу Позивача та його заробітну плату на посаді шліфувальника; витяги з наказів «Про затвердження Переліку робочих місць виробництв робіт професій і посад інструментального корпусу працівникам яких підтверджується право на пільги і компенсації за умовами праці» від 03.12.1996 за №738; від 20.04.1999 за №160 та від 22.05.2000 за №365 в списках яких підтверджується право на пільгову пенсію передбачене Списком №2; картку оцінки умов праці на робочих місцях №176: 60 «шліфувальник» де в списку осіб, що ознайомлений з результатом атестації робочого місця є позивач; довідка з ВАТ «ТеКЗ» про характер виконуваних робіт про те, що ОСОБА_1 працював в інструментальному корпусі в період з 01.05.1989 по 24.02.2004 на посаді «шліфувальника». Виконував роботи абразивними кругами по шліфовці інструменту і технологічної оснастки з повним завантаженням робочого дня. Робоче місце атестоване, що безспірно підтверджує право Позивача на пільгову пенсію передбачене Списком №2.

Таким чином, вказані відповідачами підстави для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача у спірному випадку не можуть бути визначальними обставинами, які обумовлюють право позивача на пільгову пенсію.

З врахуванням вищенаведеного, позивач має необхідний пільговий стаж (понад 12 років 6 місяців) необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 29.08.2022 №2734/03-16 "Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 " є протиправним і підлягає скасуванню.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до пільгового стажу, в повному обсязі, періоди роботи з 01.05.1989 по 24.02.2004 на посаді "шліфувальника" в Тернопільському комбайновому заводі (правонаступники - ВАТ "ТеКЗ", товариство з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор") та період проходження строкової військової служби з 19.04.1986 по 25.05.1988 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах починаючи із дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 02.07.2022, оскільки позивач досягнув віку необхідного для призначення пенсії 01.07.2022, а звернувся за призначенням пільгової пенсії 05.09.2022 (тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку), вона має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкти владних повноважень, не довели, що діяли у межах закону не зараховуючи до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи та відмовляючи у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Визнати протиправними від 29.08.2022 №2734/03-16 "Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 ".

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, в повному обсязі, періодів роботи з 01.05.1989 по 24.02.2004 на посаді "шліфувальника" в Тернопільському комбайновому заводі (правонаступники - ВАТ "ТеКЗ", товариство з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор") та періоду проходження строкової військової служби з 19.04.1986 по 25.05.1988.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, в повному обсязі, періоди роботи з 01.05.1989 по 24.02.2004 на посаді "шліфувальника" в Тернопільському комбайновому заводі (правонаступники - ВАТ "ТеКЗ", товариство з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор") та період проходження строкової військової служби з 19.04.1986 по 25.05.1988.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (за списком №2) відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 02.07.2022.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 січня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.