Справа № 344/10482/22
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Кочержук З.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 та її представника Підлуського В.Д., представників відповідача Шумило С.Я., Коритко І.Б., Грінченка Д.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАР № 5717344 від 30 листопада 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з наведеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ЕАР № 5717344 від 06 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вона визнана винною в тому, що 06 серпня 2022 року о 14 год. 15 хв. здійснила зупинку безпосередньо на виїзді з прилеглої території, що суттєво перешкоджає виїзду транспортних засобів з парковки, чим порушила п. 15. 4 та 15.9 ПДР порушення зупинок ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. У зв`язку із чим на неї накладено штраф у розмірі 680 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вважає що дії поліцейського Максимишина Анатолія Володимировича є протиправними, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності слід скасувати , оскільки відповідач при винесенні постанови не надав позивачці будь яких доказів її вини як водія, а також не звернув уваги, що під час винесення постанови колегою по службі відповідача і самим представником відповідача були нанесені тілесні ушкодження позивачці, про що було повідомлено органи поліції.

12 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідач вимоги адміністративного позову не визнає, оскільки позивачка зупинила транспортний засіб на проїжджій частині другим рядом безпосередньо у місці виїзду із зони парковки, чим порушила п. 15.4 та 15.9и ПДР, вказане порушення зафіксовано поліцейським та складено постанову. Позивачці було оголошено про початок розгляду справи, роз`яснено її права, за результатами розгляду справи прийнято рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Позивачку ознайомлено з постановою, роз`яснено порядок її оскарження, від отримання постанови позивачки відмовилась, що підтверджується відеозаписом з портативних реєстраторів працівників поліції. Дії працівника поліції були правомірними, тому постанова скасуванню не підлягає.

Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому. Суду пояснила, що зупинила свій транспортний засіб, включила сигнал аварійної зупинки на декілька хвилин, тому що їй стало зле і вона пішла в аптеку. За кермом автомобіля залишився її знайомий. Виїзду з парковки інших автомобілів вона не перешкоджала.

Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів наведених в ньому, суду пояснив, що позивачка зупинилась вимушено бо їй стало зле і вона пішла до аптеки. На місці зупинки транспортного засобу позивачки місць для парковки транспортних засобів рішенням органів місцевого самоврядування не передбачено, тому позивачка нічого не порушувала.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, з підстав наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав покази в яких вказав, що вони з позивачкою є друзями та того дня їхали разом в село. Позивачка була за кермом, він сидів збоку. Проїжджаючи повз ринок позивачці стало зле, вона зупинилась, вийшла з транспортного засобу та пішла в аптеку, а свідок сів за кермо автомобіля, ключі знаходились в авто. Згодом до автомобіля підійшли патрульні та почали вимагати документи. Свідок документи не надав, а сказав, що зараз повернеться власник автомобіля та щоб працівники поліції виконали вимоги закону. Згодом повернулась позивачка, працівник поліції відмовився виконувати вимоги закону тому свідок викликав поліцію. Інший працівник підійшов до позивачки і спілкувався з нею.

На запитання суду про те чи бачив він дорожні знаки, які б передбачали можливість паркування чи заборону зупинки, свідок відповів, що не звернув на це уваги. Також не звернув уваги чи була розмітка для парковки авто та чи просив поліцейський його від`хати з місця зупинки авто. Позивачка повернулась десь за 5-10 хв як підійшли поліцейські. Скільки всього часу позивачка була відсутня свідок також не пам`ятає.

Також свідок повідомив, що на його думку позивачка не перешкоджала руху інших авто

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав покази в яких вказав, що позивачка, свідок ОСОБА_2 та він їхали в село. Згодом позивачка сказала, що її заболіла голова, вона зупинились коло ринку, включила аварійний сигнал та пішла в аптеку. Свідок сидів ззаду в автомобілі, ОСОБА_2 спереду. За деякий час підійшли поліцейські та сказали, що авто не правильно стоїть. Свідок сказав, що жінці стало зле, але поліцейський не звертав уваги.

Один поліцейський говорив з позивачкою, інший з ОСОБА_2 . Свідок почув як жіночий голос сказав «він її вдарив», свідок стояв боком і не бачив удару, почув хлопок.

Правил дорожнього руху позивачка не порушувала, інші авто могли вільно рухатись, дорожніх знаків свідок не бачив. Автомобілі могли виїхати з парковки, можливо один автомобіль не міг.

Від часу зупинки автомобіля і до того часу як підійшов поліцейський минуло приблизно 12 хвилин, спілкування поліцейського зі свідком ОСОБА_2 тривало близько 3 хв. В цілому позивачки не було близько 5 хв.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, оглянувши відеозапис із нагрудної камери інспектора патрульної поліції та відеозапис, який наданий позивачкою, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови серії ЕАР № 5717344 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 серпня 2022 року, поліцейським капралом поліції Максимишином А.В. встановлено, що ОСОБА_1 06 серпня 2022 року о 14 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську на вул. Дністровській 15, здійснила зупинку безпосередньо на виїзді з прилеглої території, що суттєво перешкоджає виїзду транспортних засобів з парковки, чим порушила п. 15.4 та 15.9и Правил дорожнього руху України. У зв`язку з чим її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

А за змістом 15.9и ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як вбачається із відеозапису із нагрудної камери поліцейських та відеозапису наданого позивачкою, автомобіль позивачки ОСОБА_4 був припаркований на вулиці Дністровській паралельно до інших автомобілів, які були припарковані в ряд, під кутом 30 градусів до проїжджої частини, на дорозі видно розмітку для парковки автомобілів. У авто позивачки були включені аварійні сигнали.

Поліцейські підійшли до автомобіля Нісан та попросили особу, яка сиділа на місці водія перепаркувати автомобіль, оскільки він заважає руху інших авто, але водій, яким виявився свідок ОСОБА_5 відмовився це зробити та сказав чекати водія, також відмовився надати поліцейським свої документи, не повідомив що виникла якась аварійна ситуація.

Правомірність дій поліцейський по відношенні до ОСОБА_6 під час розгляду справи судом цієї справи не встановлювалась, оскільки це не має відношення до спору, постанова щодо нього не оскаржується в цій справі.

Як вбачається із відеозапису, з моменту появи поліцейських і до того часу як прийшла позивачка до авто минуло 4 хвилини.

Після того як підійшла позивачка один з поліцейських почав з`ясовувати причину зупинки та всі обставини.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. ОСОБА_7 мав законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачку було ознайомлено з її правами, поліцейський декілька раз запитав чи бажає позивачка скористатись якимось із своїх прав, але вона не виявила бажання скористатись правовою допомогою та не заявляла жодних клопотань.

Як вбачається із відеозапису наданого позивачкою та представником відповідача, позивачка заявляла що їй зле, але в той же час не зверталась за наданням медичної допомоги, сиділа в авто, ходила, давала пояснення. Навпаки, позивачка вела себе дещо зверхньо по відношенні до працівників поліції, вказувала на свій вік, зверталась до них на ти, зверхньо.

Щодо тверджень представника позивачки про те, що нагрудна камера в поліцейського була не правильно закріплена тому не було видно обличчя позивачки, то такі твердження є необґрунтовані та нічим не підтверджені. На відеозаписі, який надано представником відповідача, добре видно позивачку, її обличчя, інші частини тіла.

Також необґрунтованими є твердження позивачки та її представника про втрату свідомості позивачкою під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Із відеозапису наданого сторонами такого не вбачається. Позивачка зазначила в своїх пояснення що таке мало місце короткочасно, але її слова доказами не підкріплено.

Щодо твердження представника позивача про те, що у місці складення постанови чи місці зупинки позивачкою свого транспортного засобу не визначено місць для паркування, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Вздовж вулиці Дністровської, її лівої сторони, починаючи від Управління державного казначейства України в Івано-Франківській області і майже до перехрестя вулиць Дністровська-Тарновського-Василіянок визначено місця для паркування. Це вбачається із карт Google, та рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, копії яких надано представником позивача.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.12.2018 № 1432 затверджено перелік суб`єктів господарювання, які уповноважені організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного користування у м. Івано-Франківську.

Зокрема такі майданчики визначені на вул. Дністровській (біля універмагу «Прикарпаття) загальною площею 550 кв.м., вул. Дністровська 5 площею 568,5 кв.м., вул. Дністровській 45-55 площею 220 кв.м.

У постанові, яка оскаржується позивачкою визначено місце складення вул. Дністровська 15.

Представник позивачки вважає, що там немає місця для паркування, оскільки немає рішення виконавчого комітету щодо цього.

Але представник позивачки не враховує, що в рішенні виконавчого комітету визначено загальну площу місць для паркування.

Як вбачається із карти Google, Дністровська 5 та 15 будівлі поряд.

Рішенням виконавчого комітету не визначається одне єдине місце для паркування , тобто тільки біля номера 5, а визначається загальна площа для паркування, для Дністровської 5 це становить 568,5 кв.м., а не тільки 1 чи 2 метри біля номера 5.

Із відео вбачається, що автомобіль позивачки було зупинено на визначеному місці для паркування. Про це свідчить розмітка, автомобілі які там припарковані, рішення виконавчого комітету та загальнодоступна інформація в мережі Інтернет, зокрема на картах Google.

Також відеозаписом спростовуються твердження позивачки та її представника про те, що автомобіль позивачки не перешкоджав виїзду інших авто, зокрема на відео видно, як чоловік та жінка підходять, питають чи ще довго буде розгляд справи бо їх авто не може виїхати і поліцейський просить позивачку від`їхати, що вона і зробила.

Розглянувши справу, поліцейським прийнято рішення та винесено постанову серії ЕАР № 5717344 від 06.08.2022 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а не постанови серії ЕАР № 5717344 від 30 листопада 2022 року, як помилково вказує позивачка та її представник.

Із відео також вбачається, що із постановою позивачка ознайомлена, але від її отримання вона відмовилась. На відео чітко видно та чути як поліцейський роздруковує постанову, позивачка в цей час стоїть біля нього, просить позивачку розписатись за її отримання, але позивачка розвертається і йде до автомобіля, від отримання постанови вона відмовилась, що зафіксовано на відеозаписі.

Складання будь яких актів про відмову від отримання постанови, як на це вказує представник позивачки, чинним законодавством не передбачено.

Своїми діями поліцейський Максимишин А.В. не допустив порушення прав позивачки, особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення немає.

Поліцейський при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні оскаржуваної постанови діяв відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 122 ч. 1, 247, 251, 252, 254, 256, 258 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАР № 5717344 від 06 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення проголошено, складено та підписано 31 січня 2023 року.

Суддя Бабій О.М.