Справа № 813/1671/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року справа №813/1671/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Орлов Ю.С.

представника відповідача Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перекручування відповідачем факту про те, що кредитний договір №0 від 20.03.2008 року був укладений нею з ПАТ «Дельта Банк», а не з ПАТ «Укрсиббанк» стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Стверджує, що надавала на підтвердження цього факту необхідні документи. Зазначає, що висновки про порушення нею норм Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 277751 грн. 96 коп., зроблені у зв`язку із неповним та не об`єктивним вивченням наданих для перевірки документів. Посилається на те, що отримані нею кредитні кошти мали цільове призначення для придбання нерухомого майна. Кошти були витрачені за призначенням. Придбане нерухоме майно було передано в заставу банку як забезпечення погашення кредиту. У зв`язку із неможливістю погасити кредит банк надав дозвіл на реалізацію заставного майна, яке було реалізоване. Вказує, що кошти від реалізації заставленого майна перераховані на погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Стверджує, що для уникнення оподаткування свого прибутку ПАТ «Дельта Банк» ввів її в оману шляхом підписання додаткового договору про прощення боргу і поклав на неї тягар оподаткування. Зазначає, що при формуванні висновку про визначення суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік у розмірі 277751 грн. 96 коп. відповідач керувався лише змістом додаткового договору 1 від 03.12.2014 року та формою 1-ДФ, яку надав ПАТ «Дельта Банк». При цьому, жодні первинні документи не досліджувалися.

Позивач та представник позивача просять позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що згідно з відомостями державного реєстру фізичних осіб ДФС України в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року позивач отримала дохід в сумі 1635267 грн. 98 коп. від АТ «Дельта Банк», ознака доходу 126 дохід, отриманий як «Додаткове благо». Вказує, що позивач станом на 25.01.2016 року та на 12.02.2016 року суму одержаного доходу від анулювання боргу не задекларувала та податок з доходів фізичних осіб не сплатила, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік не подала.

Представник відповідача проти позову заперечує у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.06.2016 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 09.06.2016 року підготовче провадження закінчено та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 08.08.2016 року прийнято справу до провадження суддею Львівського окружного адміністративного суду Потабенко В.А.

Ухвалою суду від 12.10.2016 року зупинено провадження у справі.

09.08.2017 року справу прийнято до провадження суддею Львівського окружного адміністративного суду Мартинюком В.Я.

Ухвалою суду від 23.01.2023 року поновлено провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб позивача за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року відповідачем складено акт №137/13-05-13-01/ від 12.02.2016 року.

Як вбачається зі змісту вказаного акта, перевіряючими встановлено наступні порушення:

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого встановлено неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 277751 грн. 96 коп.

На підставі акта перевірки №137/13-05-13-01/ від 12.02.2016 року у відповідності до підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2016 року, відповідно до якого на підставі виявлених порушень збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (347359 грн. 95 коп. загальна сума; збільшення суми грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями - 277751 грн. 96 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями 69607 грн. 99 коп.).

Рішенням про результати розгляду скарги №1782/10/13-01-10-01-05 від 05.04.2016 року оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2016 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно із п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (п. «д» підп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України).

Також, згідно абзацу другого підп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що станом на 03.12.2014 року заборгованість позивача перед АТ «Дельта Банк» як правонаступником первісного кредитора АТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.03.2008 року становила 144252, 57 доларів США.

Після погашення позивачем 03.12.2014 року заборгованості у розмірі 36000 доларів США АТ «Дельта Банк» їй було анульовано (прощено) залишок заборгованості за згаданим кредитним договором у розмірі 108252, 57 доларів США.

Вказане сторонами не заперечується.

Зокрема, прощення банком позивачу вказаної суми підтверджується також і самим відповідачем в акті № від 04.03.2016 року.

Відповідач за наслідками проведення уже згаданої перевірки дійшов висновку, що позивачем всупереч вимогам законодавства не було подано податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та не було задекларовано отриманий дохід як додаткове благо від анулювання боргу у розмірі 1635267 грн. 98 коп. (108252, 57 доларів США за курсом валют, який діяв на той час).

Крім того, згідно із ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21.05.2018 року у справі №820/7182/16 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів».

Аналогічні правові висновки містяться також і у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 року у справі №809/284/16, від 06.05.2020 року у справі №820/6319/16, від 14.02.2019 року у справі №813/330/16.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, а саме листа АТ «Дельта Банк» вих. №05-3424147/1 від 12.12.2022 року, 108252, 57 доларів США, які були прощені позивачу складаються із наступних складових: сума заборгованості за кредитом в розмірі 86759, 03 доларів США; сума нарахованих відсотків в розмірі 21493, 54 доларів США.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема, те, що контролюючим органом під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення враховувалась сума прощеного боргу (108252, 57 доларів США), з урахуванням нарахованих відсотків, а також практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч вимогам чинного на той час законодавства та не врахував усіх аспектів під час проведення перевірки.

При цьому, суд позбавлений можливості самостійно визначити суму грошового зобов`язання, яке визначено спірним податковим повідомленням-рішенням в частині наведеного порушення.

Як наслідок, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 04.03.2016 року підлягає скасуванню у цій частині, оскільки не відповідає критеріям правомірності, передбаченими пунктами 1, 3 ч.2 ст.2 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо подання позивачем декларації щодо прощення їй основної заборгованості за кредитом.

Як передбачено у п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відтак, з урахуванням п.120.1 ст.120 ПК України, контролюючим органом було правомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення в частині накладення на позивача штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп. за неподання нею податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню в частині скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання позивача за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 347189 грн. 95 коп. (347359 грн. 95 коп. 170 грн. 00 коп.).

В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення прийняте Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № від 04.03.2016 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 347189 (триста сорок сім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 95 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 3471 (три тисячі чотириста сімдесят одну) грн. 90 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 31 січня 2023 року.

Суддя В.Я.Мартинюк