Справа № 400/1981/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 р. № 400/1981/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029,
про:визнання протиправними та скасування постанов від 07.02.2022 ВП № 68525146; стягнення моральної шкоди в розмірі 200 000 грн,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження за № 68525146;

скасувати постанови Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів боржника від 07.02.2022, про стягнення виконавчого збору від 07.02.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 07.02.2022 у виконавчому провадженні за № 68525146;

стягнути з Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що виконавчий документ (постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення) був пред`явлений до виконання після спливу відповідного строку, тому державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження. Доводів щодо протиправності інших постанов Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надалі Відділ або відповідач, - про арешт коштів боржника, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження позовна заява не містить. Також позивач вказав, що незаконні, на його думку, дії державного виконавця спричинили погіршення стану здоров`я позивача, призвели до його переживань, тривоги, емоційної напруги, нервозності, хвилювання, а також зумовили порушення нормального способу життя позивача. Ці обставини, за твердженнями ОСОБА_1 , доводять факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, розмір якої він визначив у 200 000 грн.

Відділ позов не визнав, зазначив у відзиві, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв у межах повноважень, визначених нормами Закону України від 02.0.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404), та відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі Інструкція № 512/5).

Відповідно до частини третьої статті 268, частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, 30.10.2021 посадова особа Департаменту патрульної поліції (посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції у контексті норм Кодексу України про адміністративні правопорушення) винесла «Постанову серія 1АВ № 03178816 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України» (надалі Постанова).

Постановою ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 («Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками») Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), відповідно до статей 142, 33, 222, 2791-2793, 284 КУпАП, був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до частини першої статті 142 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У Постанові зазначено, що, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, в разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною другою статті 3001 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 680 грн.

Постанова містить інформацію про дату набрання нею законної сили 26.12.2021 та про строк пред`явлення постанови до виконання до 30.12.2021.

02.02.2022 заступник начальника управління безпеки дорожнього руху начальник відділу розшуку та опрацювання матеріалів дорожньо-транспортних пригод управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав до Відділу «Заяву про примусове виконання рішення», до якої додав Постанову. У вказаній заяві зазначено, що Постанова набрала законної сили 26.12.2021, а ОСОБА_1 має сплатити штраф в сумі 680 грн.

Зазначена вище заява надійшла до Відділу 05.02.2022.

07.02.2022 головний державний виконавець Відділу Чернявська А.Б. винесла постанови:

ВП № 68525146 про відкриття виконавчого провадження;

ВП № 68525146 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (69 грн);

ВП № 68525146 про стягнення виконавчого збору (68 грн);

ВП № 68525146 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів (1 048 грн).

На думку позивача, стягувач пропустив встановлений статтею 303 КУпАП строк для пред`явлення Постанови до виконання, тому Відділ був зобов`язаний, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 (виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання) Закону № 1404, повернути Постанову стягувачу без виконання.

15.11.2022 головний державний виконавець Відділу Чернявська А.Б. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 68525146 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та цією ж постановою зняла арешт з коштів боржника, що був накладений постановою від 07.02.2022 ВП № 68525146.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону № 1404, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У частині другій статті 56 Закону № 1404 вказано, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції № 521/5, виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Як зазначено вище, позов не містить окремих доводів щодо протиправності цих постанов; позивач вимагає скасувати їх лише на тій підставі, що, на його думку, протиправною є постанова про відкриття виконавчого провадження.

Суд визнав хибною аргументацію позивача щодо відсутності у державного виконавця обов`язку з відкриття виконавчого провадження.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону № 1404, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Як вказано вище, у Постанові зазначена дата набрання нею законної сили 26.12.2021. Відтак, встановлений статтею 12 Закону № 1404 строк пред`явлення її до примусового виконання розпочався 27.12.2021, тому подання 02.02.2022 (до 27.03.2022) стягувачем «Заяви про примусове виконання рішення» відбулося своєчасно.

Суд врахував, що викладені у частинах першій та другій статті 12 Закону № 1404 норми є повними (прямими), альтернативного строку для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання Закон № 1404 не містить.

ОСОБА_1 у позові навів зміст лише першої частини статті 12 Закону № 1404, проте не звернув уваги на те, що початком тримісячного строку є наступний день після набрання Постановою законної сили, а не після її винесення (частина друга статті 12 Закону № 1404).

Суд відхилив посилання позивача на затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.01.2020 № 13 «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» (надалі Інструкція № 13), оскільки її норми не визначають порядок дій виконавця.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що відповідач діяв всупереч статті 303 КУпАП, суд зазначив таке.

Відділ при вирішенні питання щодо своєчасного звернення стягувача мав керуватися статтею 12 Закону № 1404 (прямою нормою), а не статтею 303 КУпАП. Як зазначено у частині першій статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 303 («Давність виконання постанов про накладення адміністративних стягнень») КУпАП встановлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Таким чином, якби Постанову не було звернуто до виконання до 30.01.2022, вона би не підлягала виконанню (в тому числі і примусовому). За такого, державний виконавець мав керуватися пунктом 9 частини четвертої статті 4 (виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем) Закону № 1404, а не пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404, на чому наполягає позивач.

Проте, у справі відсутні докази того, що Постанова не підлягала виконанню, відповідно, таких доказів не було і у державного виконавця в момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження.

Суд врахував, що Відділ не наділений повноваженнями встановлювати своєчасність звернення стягувачем постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання (дотримання встановленого статтею 303 КУпАП строку), а також повноваженнями визнавати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Позивач безпідставно ототожнює строк давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (стаття 303 КУпАП) зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (стаття 12 Закону № 1404).

Суд не погодився з доводами позивача про існування колізії норм і про необхідність застосування спеціальної норми, якою позивач вважає статтю 303 КУпАП відносно до загальної статті 12 Закону № 1404.

Відповідно до частини другої статті 291 («Набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили») КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 3001 цього Кодексу.

Статтею 298 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

У частині першій статті 299 («Звернення постанови до виконання») КУпАП вказано, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 3001 («Порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису)») КУпАП передбачено, що у разі сплати відповідальною особо, зазначеною у частині першій статті 142 цього Кодексу, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 142 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сил постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Частиною другою статті 308 КУпАП встановлено, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Виходячи з того, що Постанову було надіслано для примусового виконання, позивач не скористався правом сплати 50 відсотків розміру штрафу (частина перша статті 3001 КУпАП).

Нормами КУпАП передбачені можливість надання органом (посадовою особою), який виніс постанову, відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (стаття 301), а також можливість припинення цим органом (посадовою особою) виконання, і ці норми, поряд зі статтею 303 КУпАП, є обов`язковими саме для органу (посадової особи), який виконує постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до глави 25 («Основні положення») Розділу V КУпАП, а не для органу державної виконавчої служби, про якого вказано у главі 27 («Провадження по виконанню постанови про накладення штрафу») Розділу V КУпАП.

Стверджуючи про те, що Постанову не було саме своєчасно звернуто до виконання, що нібито унеможливлювало її примусове виконання Відділом, позивач не вказав, якими доказами ця обставина підтверджується.

Як зазначено у пункті 9 розділу ІІ Інструкції № 13, винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік.

Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова, яка не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів із дня її винесення, друкується з використанням засобів Системи та протягом п`ятнадцяти днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення за адресою місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За зверненням особи адміністративна постанова, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Друк постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, за формою, яку наведено в додатку 1 до цієї Інструкції, здійснюється на паперовому бланку із спеціальними елементами захисту разом з повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з адміністративною постановою) та вкладенням у паперовий конверт (крім адміністративних постанов, які були виконані та надсилаються за зверненням особи в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 2791 КУпАП, а також у які вносяться зміни відповідно до вимог Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (далі - Порядок).

Днем отримання адміністративної постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142-КУпАП, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 КУпАП, відмовляється від отримання адміністративної постанови, днем отримання адміністративної постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення адміністративної постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до уповноваженого органу (підрозду) Національної поліції України, уповноважений поліцейський якого виніс відповідну постанову.

Адміністративна постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання в разі сплати відповідальною особою, зазначеною в частині першій статті 142 КУпАП, або громадянином (резидентом) України, який увіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Інформація про дату набрання адміністративною постановою законної сили вноситься уповноваженим поліцейським, з використанням засобів Системи, до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату адміністративної постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до уповноваженого органу (підрозділу) Національної поліції України поштового відправлення з позначкою про його невручення.

Сукупність цих дій, в результаті якого Постанова набрала законної сили, а у позивача виник обов`язок у визначений статтею 3001 КУпАП строк сплатити суму штрафу, і є зверненням Постанови до виконання. При цьому, до завершення строку сплати (добровільного виконання) уповноважений орган не мав підстав для звернення до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання Постанови.

Суд зауважив, що у Постанові вказаний строк пред`явлення її до виконання до 30.12.2021. Проте, на думку суду, ця обставина жодним чином не спростовує того факту, що виконавче провадження було відкрито з урахуванням встановленого статтею 12 Закону № 1404 строку, початок якого пов`язаний з датою набрання Постановою законної сили.

Позивач не заперечив ані факту набрання Постановою законної сили, ані того, що це відбулося 26.12.2021.

Суд звернув також увагу на те, що у постанові про арешт коштів боржника вказана сума стягнення 1 048 грн. Виходячи з доданої до позову копії постанови про відкриття виконавчого провадження, загальна сума стягнення складає 817 грн (штраф за Постановою 680 грн, виконавчий збір 68 грн, мінімальні витрати виконавчого провадження 69 грн). Проте, додана до відзиву копія постанови про відкриття виконавчого провадження відрізняється від тієї копії, що її надав позивач, зокрема, і в частині витрат виконавчого провадження. Так, у копії, що була надана Відділом, вказано, що витрати виконавчого провадження складають 300 грн. Цією різницею (231 грн) можна пояснити ту обставину, що у постанові про арешт коштів боржника вказана сума 1 048 грн (680+68+300). При цьому, і позивач, і відповідач надали копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 69 грн. Відповідач не пояснив причини розбіжностей у текстах копій постанови про відкриття виконавчого провадження. Проте, навіть якщо припустити, що Відділ безпідставно (за відсутності постанови про мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 300 грн) у постанові про відкриття виконавчого провадження вказав, що розмір витрат виконавчого провадження дорівнює 300 грн, що, відповідно, позначилося і на загальній сумі стягнення, в межах якої було накладено арешт, суд, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги в частині скасування постанови про арешт коштів боржника, виходив, в тому числі і з того, що такий арешт було знято 15.11.2022, про що свідчить додана до відзиву постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68525146.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при винесенні постанов від 07.02.2022 відповідач діяв законно, тому підстави для задоволення позовних вимог (в тому числі і вимоги про стягнення моральної шкоди) відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна