Справа № 560/3588/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3588/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

30 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати роботу на посаді ливарника санітарно-будівельних виробів на стенді з 13 січня 1981 року по 23 березня 1985 року та з 15 червня 1988 року по 21 серпня 1992 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б) частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 15 грудня 2015 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1статті 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15 грудня 2015 року подала до управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м.Славута заяву про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута листом від 23 грудня 2015 року № 12355/03 повідомило позивача про те, що їй необхідно подати довідку уточнюючу характер роботи в ПАТ "Будфарфор" до 14 березня 2016 року, у разі не надання такої довідки у призначенні пенсії їй буде відмовлено.

Позивач, не погодившись із такою відповіддю, звернулася до суду із позовом за захистом своїх прав.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2016 року у справі № 682/414/16-а позов задоволено: визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б) статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області зарахувати позивачу роботу на посаді ливарника санітарно-будівельних виробів на стенді у Славутському комбінаті "Будфарфор" з 13.01.1981 року по 23.05.1985 року, з 15.06.1988 року по 21.08.1992 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б) статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії, з 15.12.2015 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 року у справі № 682/414/16-а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б) статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б) статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за призначенням пенсії, з 15.12.2015 року, та в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В іншій частині постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2016 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Приймаючи рішення, Верховний Суд виходив з того, що в ході розгляду справи судами встановлено, що пенсійний орган не приймав рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а лише повідомив позивача листом від 23.12.2015 року про необхідність подання уточнюючої довідки.

Оцінюючи спірні правовідносини та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058).

Відповідно до п. "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, (набрав чинності з 01.01.2004 року), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наведені правові норми закону України "Про пенсійне забезпечення" та закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повністю співпадають щодо підстав та умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, ч. 4 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Згідно із ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

- особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

- особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.1992 року.

При цьому, до набрання чинності законом України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачав:

- Список №2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах", згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку № 2 до професій які надають право особи на отримання пільгової пенсії відносяться професії газозварників і їх підручних та електрозварників і їх підручних;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року, згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку №2 передбачено професію газоелектрозварника яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Після набрання чинності законом України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачав:

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, згідно розділу XXXIII "Загальні професії" Списку №2 передбачено професію газоелектрозварника яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, відповідно до розділу XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства) передбачено професію газоелектрозварника яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 року, згідно розділу XXXIII "Загальні професії (у всіх галузях господарства) передбачено професію газоелектрозварника яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, починаючи з дати набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" і до цього часу професія газоелектрозварника передбачена Списками №2 як така, зайнятість на якій під час виконання трудових обов`язків дає право особі на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики №259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пунтку 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо твердження апелянта про те, що необхідною умовою призначення пенсії за віком на пільгових умовах є також проведення атестації робочого місця, суд зазначає наступне.

Так, п. 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (п. 4.3 Порядку №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.

Так, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 справа №520/15025/16-а зробила висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до пільгового стажу позивача повинен бути зарахований стаж відповідно до відомостей, зазначених у трудовій книжці.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача і вона повинні братись до уваги в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж позивача.

Суд встановив, що трудова книжка позивача містить запис про її роботу ливарником санітарно-будівельних виробів на стенді ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" з 13.01.1981 року по 23.05.1985 року, з 15.06.1988 року по 21.08.1992 року, з 15 червня 1988 року по 01 лютого 2013 року.

Таким чином, посилання апелянта на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки щодо особливого характеру роботи суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботах, передбачених Списком №2, підтверджується записами в його трудовій книжці.

Згідно із довідкою ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" від 11.12.2015 року № 213 позивач працювала повний робочий день 13.08.1981 року (наказ від 12.01.1981 року № 5-к) по 21.03.1985 року (наказ від 20.03.1985 року № 30-к) у ливарному відділенні ВЦ № 2 на посаді ливарника санітарно-будівельних виробів на стенді, та з 15.06.1988 року (наказ від 14.06.1988 року № 131-к) по 01.02.2013 року у ливарному відділенні ВЦ № 1 на посаді ливарника санітарно-будівельних виробів на стенді.

20 листопада 2020 року ПрАТ "ГЕРБЕРТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" як правонаступник ПАТ "Славутський комбінат "Будфарфор" надав позивачу довідку від 20 листопада 2020 року № 2178/01-18 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній якою підтвердило умови праці позивача, що надають їй право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах в періоди трудової діяльності позивача було передбачено такими Списками № 2:

-Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року.

Відповідно до пункту 2190201а-13404 підрозділу 21902000 2 "Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів та феритів" розділу 21900000 XVIII "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів" до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься посада ливарників санітарно-будівельних виробів на стенді: Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року.

Відповідно до підпункту 2190201а-13404 пункту 2190201а а) "Робітники" підрозділу 21902000 2 "Виробництво керамічних, фарфорових, фаянсових виробів та феритів" розділу 21900000 XVIII "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів" до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься посада ливарників санітарно-будівельних виробів на стенді: Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року.

Відповідно до підпункту 18.2.1а пункту 18.2.1а а) "Робітники" підрозділу 18.2.1 "Виробництво труб, керамічних, виробів та феритів" розділу 21900000 XVIII "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів", до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься посада ливарників санітарно-будівельних виробів на стенді.

Таким чином, посада ливарника санітарно-будівельних виробів на стенді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачена Списками № 2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року, постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині недотримання строків звернення до суду позивачем, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у ст.123 КАС України, зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Встановлено, що правовідносини, з приводу яких позивач звернулася до суду, виникли у період з 14.03.2016 (прийняття рішення Славутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14 березня 2016 року №13 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком№2). Окрм того, за результатами розгляду заяви позивача копію не направлено до відома, що підтверджується матеріалами песнійної справи позивача, в якій відсутні будь-які докази вручення направлення позивачу рішення від 14.03.16 №13. Відтак, отримавши на адвокатський запит (а.с. 31) 24.09.2020 належним чином засвідченїу копію вищевказаного рішення (а.с.18) позивач дізналась про порушення свого права.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку та коли особа дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права.

В свою чергу, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 19.02.2020 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Верховним Судом у постанові викладена наступна позиція, що за наслідками розгляду звернення позивача про призначення пенсії на пільгових умовах Пенсіним фондом рішення про відмову в призначенні пенсії не приймалось, а лише повідомилено позивача листом від 23.12.2015 про необхідність надання уточнюючої довідки.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивачу виповнилося 54 роки, її загальний страховий стаж на дату подання заяви про призначення пенсії обрахований пенсійним органом в розмірі 35 років 1 місяць 26 днів, стаж роботи, що дає їй право на призначення пільгової пенсії становить 9 років 1 місяць 15 днів, (що становить не менше половини стажу на зазначених роботах), суд приходить до висновку, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.03.2016 року № 13, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, необхідно визнати протиправним та скасувати.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Залімський І. Г.