Справа № 520/28513/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30.01.2023 р. справа №520/28513/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., за участі секретаря судового засідання - Стрєлка О.В., представника позвиача - подав заяву про слухвання у відсутність, представника відповідача, Харківської митниці Держмитслужби - Гребінець Д.А., представника відповідача, Слобожанської митниці Держмитслужби - не прибув, розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПАРТС-ВМ" (далі за текстом - позивач, заявник)
до Слобожанська митниця Держмитслужби, Харківської митниці Держмитслужби (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправним та скасування рішень суб`єкта владних повновжень, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопартс-ВМ» (далі за текстом - заявник, платник, ТОВ, Товариство), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 30.06.2021р. №UA8070000/2021/001290/2; 2) визнати протиправною та скасувати карту відмови Слобожанської митниці Держмитслужби від 30.06.2021р. №UA807170/2021/01101 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що правильно визначив митну вартість предметів імпорту за ціною договору. Стверджував, що усі документи були складені належно та вичерпно підтверджували митну вартість товарів, заперечував правомірність виникнення підстав для сумнівів у правильності розрахунків. Наголошував на відсутності підстав для збільшення митної вартості товарів.

Відповідачі, Харківська митниця Держмитслужби (далі за текстом - адміністративний орган, владний суб`єкт, контролюючий орган, Митниця, орган публічної адміністрації) та Слобожанська митниця Держмитслужби (далі за текстом - Слобожанська митниця, адміністративний орган №2, владний суб`єкт №2, контролюючий орган №2, Митниця №2, орган публічної адміністрації №2), із поданим позовом не погодились.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначили, що подані до митного оформлення документи викликали сумнів у правильності самостійного визначення платником митної вартості. Стверджували, що ненадання платником витребуваних Митницею документів зумовило винесення власних рішень про збільшення митної вартості товарів-предметів імпорту та відмову в оформленні поданих платником ВМД через заниження показника митної вартості товарів. Наполягали, що показник митної вартості товарів був обчислений Митницею правильно.

Підготовчі судові засідання були проведені 03.02.2022р., 22.02.2022р., 26.01.2023р.

26.01.2023р. усною ухвалою суду було закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті було призначено на 12:45год. 30.01.2023р.

Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні 30.01.2023р.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув статус юридичної особи приватного права, є резидентом України.

29.06.2021р. заявник під час здійснення імпорту до України товару у межах укладеного з резидентом Російської Федерації - ООО «Меридиан АНК» зовнішньоекономічного контракту №UA18RU-AVP від 06.02.2018р. склав і подав до Митниці вантажну митну декларацію №UA807170/2021/041153р.

У цій декларації заявник в особі декларанта визначив митну вартість товару (запасні частини для легкових автомобілів за 57 позиціями) за першим методом (за ціною договору).

До декларації були додані, зокрема: зовнішньоекономічний договір, прайс-листи продавця, специфікації, закупівельні документи, експортну митну декларацію країни продавця.

Під час вивчення цих документів Слобожанською митницею із використанням відомостей Автоматизованої системи управління ризиками (далі за тексом - АСУР) відносно товарних позицій за порядковими номерами 32 (частини електроприладів для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння), 33 (частини склоочисників) , 38 (частини мостів ведучих), 39 (частини та приладдя коліс ходових), 40 (амортизатори), 41 (опора стійки передньої), 43 (радіатори для автомобілів), 44 (радіатори для автомобілів), 45 (глушники та вихлопні труби), 47 ( хрестовина, кришка розширювального бачка, хрестовина турецького кардану), 48 (опора проміжна карданного валу) було виявлено декларування іншими суб`єктами господарювання показників вищої митної вартості.

Тому адміністративним органом була застосована процедура консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

Як з`ясовано судом, причиною для початку процедури консультацій слугувало судження Митниці про те, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності, а також судження про автоматичне спрацювання згенерованих АСАУР ризиків можливого заниження митної вартості.

Оскільки заявником до митного оформлення не було подано договору із виробником товару на постачання продукції-предмету імпорту, пакувальних листів, то Слобожанською митницею було прийнято оскаржене Рішення про коригування митної вартості товару, яким унаслідок застосування резервного - другорядного методу визначення митної вартості товарів було визначено митну вартість товару на іншому рівні.

Так, за порядковою номенклатурною позицією №32 (частини електроприладів для запалювання або пуску двигунів внутрішнього згоряння) визначена заявником митна вартість товару у 77.494,3200 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 94.555,67 російських рублів із використанням МД №UA110240/2021/1788 від 25.05.2021, РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 7,15 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією № 33 (частини склоочисників) визначена заявником митна вартість товару у 30.984,74 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 42.621,82 російських рублів із використанням МД №UA100050/2021/364911 від 25.05.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 5,81 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією №38 (частини мостів ведучих) визначена заявником митна вартість товару у 359.101,46 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 427.695,29 російських рублів із використанням МД №UA807180/2021/2846 від 26.05.2021р., РМВ UA807000/2021/001063, показника митної вартості одиниці виміру товару у 5,21 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією № 39 (частини та приладдя коліс ходових) визначена заявником митна вартість товару у 57.195,24 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 77.977,37 російських рублів із використанням МД №UA500150/2021/2976 від 17.03.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 6,16 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією 40 (амортизатори) визначена заявником митна вартість товару у 780.363,08 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 1.200.308,51 російських рублів із використанням МД №UA500050/2021/6286 від 20.05.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 6,16 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією №41 (опора стійки передньої), визначена заявником митна вартість товару у 46.365,40 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 64.753,24 російських рублів із використанням МД №UA807180/2021/3100 від 01.06.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 7,01 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією №43 (радіатори для автомобілів), визначена заявником митна вартість товару у 584.088,86 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 855.649,98 російських рублів із використанням МД №UA204120/2021/86281 від 03.06.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 9,24 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією №44 (радіатори для автомобілів), визначена заявником митна вартість товару у 189.956,00 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 340.880,50 російських рублів із використанням МД №UA100060/2021/277035 від 05.04.2021р., РМВ UA807000/2021/001063/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у … доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією 47 ( хрестовина, кришка розширювального бачка, хрестовина турецького кардану), визначена заявником митна вартість товару у 44.960,70 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 46.415,26 російських рублів із використанням МД №UA807200/2021/1849 від 10.02.2021р., РМВ UA807000/2021/000289/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 5,01 доларів США.

За порядковою номенклатурною позицією 48 опора проміжна карданного валу), визначена заявником митна вартість товару у 5.964,24 російських рублів була збільшена Слобожанською митницею до 8.495,66 російських рублів із використанням МД №UA807200/2021/1849 від 10.02.2021р., РМВ UA807000/2021/000289/2, показника митної вартості одиниці виміру товару у 5,00 доларів США.

Текст рішення про коригування митної вартості не містить ані опису будь-яких характеристик товару - предмету імпорту, ані умов співставності (подібності) поставки товару заявником (обсяг партії, умови фізичного переміщення, умови оплати тощо) із обставинами поставки товару до України за тими вантажними митними деклараціями, котрі були враховані під час власних розрахунків митниці про обчислення митної вартості товару.

За твердженням відповідачів, Слобожанської митниці Держмитслужби та Харківської митниці Держмитслужби ці обставини не мають жодного юридичного значення.

Використане Слобожанською митницею у тексті оскарженого рішення скорочення «РМВ» означає, що усі враховані митні декларації інших платників були подані під час обчислення митної вартості товару не за основним методом за ціною договору, а на виконання владних приписів органу митного контролю про коригування митної вартості товару.

У подальшому на виконання рішення про коригування митної вартості Слобожанською митницею було прийнято рішення у формі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30.06.2021р. №UA807170/2021/01101.

Заявник виконав владні вимоги Митниці і з метою уникнення простою оформив ввезення товару за визначеним Митницею показником митної вартості товару за митною декларацією №UA807170/2021/041700р.

Юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості та розбіжність в цих документах, а також розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Не погодившись із зазначеними вище Рішеннями про коригування митної вартості та Картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Суд відзначає, що зміст та обсяг повноважень митниць на перевірку правильності визначення платниками податків митної вартості товару в операціях з імпорту до України, а також приводи, способи та порядок/механізм реалізації таких повноважень унормовані приписами Митного кодексу України.

Так, згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.53 названого кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 1 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У силу ч.3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, у силу ч.4 ст.53 названого кодексу обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Таким чином, у порядку ч.1 ст.54 Митного кодексу України владним суб`єктом здійснюється контроль за правильністю самостійно обчисленого платником податків показника митної вартості товару, зокрема, у спосіб згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України та згідно з ч.4 ст.53 Митного кодексу України.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст.58 Митного кодексу України, згідно з ч.4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги приписи ч.3 ст.54 Митного кодексу України, де указано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.55 цього ж кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З положень наведених норм права випливає, що у порядку ч.1 ст.55 Митного кодексу України владний орган, Митниця - приймає власне рішення про визначення митної вартості товару і у силу ч.2 ст.2 КАС України дане рішення повинно бути обґрунтовано належними юридичними і фактичними мотивами, до яких не належить неправильність первісного визначення митної вартості товару платником (сумнів у правильності обчислення показника митної вартості товару), адже ця подія є виключно приводом для ініціювання/початку процедури перевірки правильності обчислення платником митної вартості товару - предмету імпорту, а не єдиною і достатньою підставою для прийняття остаточного управлінського рішення з приводу визначення показника митної вартості товару - предмету імпорту за власним управлінським волевиявленням субєкта владних повноважень.

За правилами ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч.2 ст.64).

Звідси слідує, що у процедурі контролю за дотриманням імпортером податкової дисципліни у митній справі Митницею виконуються два самостійних елементи контролю/етапи адміністрування (тобто вчиняються два окремих та самостійних, хоча і пов`язаних між собою черговістю, управлінських волевиявлення), а саме: 1) волевиявлення з приводу контролю за обчисленою приватною особою митною вартістю імпортованого товару (ст.ст.53 і 54 Митного кодексу України); 2) волевиявлення з приводу визначення показника митної вартості товару - предмету імпорту у спосіб прийняття власного рішення з приводу обчислення митної вартості імпортованого товару (ст.55 Митного кодексу України).

Тому, відсутність підстав для визнання правильним арифметичного показника митної вартості товару, самостійно розрахованої платником чи декларантом, не призводить із абсолютною неминучістю до виникнення безумовної і достатньої підстави для самостійного визначення Митницею такої митної вартості без урахування усіх юридично значимих факторів відносно умов поставки товару, а виключно на підставі числових значень показників митної вартості інших митних декларацій.

Між тим, до таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).

Суд відзначає, що ані текст рішення Митниці про коригування митної вартості товару, ані текст заперечень проти позову не містять бодай щонайменших відомостей про схожість умов поставки товарів за поданою заявником митною декларацією умовам поставки товарів за митними деклараціями інших субєктоів господарювання резидентів України.

Проте, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та подібності умов імпорту (обсягу партії, умов оплати, умов фізичного переміщення товару тощо) не дозволяє використовувати рівні/однакові показники митної вартості товару до цілком окремих та самостійних господарських операцій.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом Правила №598), позаяк у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскарженого рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару тощо.

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни товару у межах інших поставок за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд у даному конкретному випадку вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для формування вичерпного управлінського судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів, однаковість параметрів поставок.

Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, Митницею такого порівняння зроблено не було.

До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Окремо суд зважає, що у ході розгляду справи відповідач - субєкт владних повноважень не подав належних, допустимих та достатніх доказів використання у процедурі власного обчислення показника митної вартості товару - предмету імпорту митних декларацій інших суб`єктів господарювання, поданих у порядку обчислення митної вартості товару за ціною договору, а не на виконання рішень митниці про коригування митної вартості товару.

Між тим, у силу правового висновку Верховного Суду від 17.01.2022р. у справі №520/2000/19: 1) обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті; 2) декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України; 3) контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару; 4) сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено; 5) повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 Митного кодексу України документів; 6) ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації (постанова Верховного Суду від 27.03.2020р. у справі №540/2605/18, постанова Верховного Суду від 06.05.2020р. у справі №140/1713/19); 7) у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу - рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як: за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, за резервним методом (постанова Верховного Суду у постанові від 05.02.2019р. у справі №816/1199/15-a).

Також, у силу правового висновку Верховного Суду від 13.01.2022р. у справі №520/11061/2020: 1) недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів, що узгоджується із висновками постанови Верховного Суду від 21.08.2018р. у справі №804/1755/17 та від 25.05.2021р. у справі №520/10386/2020; 2) резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості; 3) до кола юридично значимих факторів належать як обчислення митної вартості окремої одиниці товару, так і обчислення митної вартості одного кілограма товару; 4) наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару; 5) субєкт владних повноважень, як учасник процесу, безперечно, має право наводити відповідні аргументи й надавати наявні у його розпорядженні докази на їх спростування, і такі докази повинні отримати правову оцінку під час судового розгляду справи, однак ці аргументи повинні бути наведені у спірному рішенні та бути покладені в його основу суб`єктом владних повноважень, натомість - використання субєктом владних повноважень цих аргументів виключно у ході розгляду справи не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.

А відтак, висновок митниці про можливість визначення у даному конкретному випадку митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару іншими субєктами господарювання є недоведеним за правилами ч.2 ст.77 КАС України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим, а також відсутність доказів обчислення показника митної вартості товару в інших митних деклараціях саме за ціною договору, а не на виконання владних приписів правових актів індивідуальної дії субєктів владних повноважень - рішень про коригування митної вартості товару.

Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що зміст та характер обраних владним суб`єктом юридичних та фактичних мотивів прийняття оскарженого рішення про коригування митної вартості, а також обсяг наявних у розпорядженні на момент вчинення управлінського волевиявлення доказів, не дозволяє визнати це волевиявлення правильним та обґрунтованим, позаяк Товариством подані документи, котрі підтверджуються істотну/суттєву відмінність в умовах поставки, зокрема, за обсягом партії товарів.

Водночас із цим, ч.7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт при виданні оскаржених рішень не дотримався вимог ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини події з`ясував з неповно, діяння особи кваліфікував правильно, не оцінив усіх юридично значимих факторів.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував усі існуючі юридичні механізми з`ясування об`єктивної істини.

Оскільки суб`єкт владних повноважень у порядку ч.2 ст.77 КАС України не довів подібності умов імпорту товарів за спірною митною декларацією з товарами та умовами поставки за використаною митним органом декларацією, за якими існує явна та очевидна неспівставність умов поставки, то правомірність вчиненого управлінського волевиявлення слід визнати недоведеною.

При цьому, оскаржена Картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягає скасуванню, так як була видана на виконання оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів.

У даному конкретному випадку вимушене виконання заявником владного управлінського волевиявлення рішення суб`єкта владних повноважень не позбавляє приватну особу права на судовий захист, позаяк і рішення про коригування митної вартості, і картка відмови у прийнятті митної декларації спричинили настання правових наслідків, котрі існують досі у вигляді судження про неправильне визначення митної вартості товару платником податків та події вчинення органом публічної адміністрації самостійного волевиявлення з приводу власного обчислення показника митної вартості товару, а також є однією неподільною причиною виникнення спору.

Розподіл судових витрат по справі зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби від 30.06.2021р. №UA8070000/2021/001290/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Слобожанської митниці Держмитслужби від 30.06.2021р. №UA807170/2021/01101 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Роз`яснити, що рішення у повному обсязі складено (виготовлено) у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 30.01.2023р.; підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко