Справа № 320/797/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 січня 2023 року м. Київ № 320/797/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Головенко О.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо не здійснення розподілу бюджетних коштів та не доведення відповідного обсягу бюджетних асигнувань розпоряднику нижного рівня Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Київській області для здійснення виплати ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування обмежень, встановлених ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

зобов"язати Державну судову адміністрацію України вчинити дії, направлені на розподіл бюджетних коштів та доведення відповідного обсягу бюджетних асигнувань розпоряднику нижчого рівня Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Київській області для здійснення виплати ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування обмежень, встановлених ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області як розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня щодо не здійснення процедур, встановлених Бюджетним кодексом України, направлених на фінансове забезпечення виплат ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування обмежень, встановлених ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік";

зобов"язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування обмежень, встановлених ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та виплатити суми суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у розмірі 192 567,83 грн (сто дев яносто дві тисячі пятсот шістдесят сім грн. 83 коп.) з відрахуванням обов язкових податків і зборів;

стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 заборгованість із сум невиплаченої частини суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у розмірі 192 567,83 грн з відрахуванням обов язкових податків і зборів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 позов задоволено та визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в повному обсязі за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно із застосуванням ст. 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, а також стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 суму недоотриманої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно у розмірі 192 567,83 грн з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 в частині стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 суму недоотриманої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно у розмірі 192 567,83 грн скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.

Так, у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області недоотриманої частини суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в розмірі 192 567,83 грн відмовлено.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2021. залишено без змін.

Оцінюючі дані доводи позивача та встановленні обставини, суд зазначає наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вище зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

На думку суду позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження дій відповідачів щодо виконання судового рішення у справі № 320/13365/20.

Крім того, вимоги щодо стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на користь ОСОБА_1 заборгованість із сум невиплаченої частини суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у розмірі 192 567,83 грн з відрахуванням обов язкових податків і зборів заявлялась позивачем у справі № 320/13365/20. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2021 в цій частині позивачу було відмовлено.

Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17.

На думку суду, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом має на меті повторно розглянути первісний позов та стягнути суму, що не була нарахувана та не виплачена ОСОБА_1 суддівської винагороди в повному обсязі за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно із застосуванням ст. 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

З аналізу предмету спору у цій справі суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі № 320/13365/20.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій (бездіяльності), вчинених або не вчинених на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 16.12.2019 у справі № 336/1379/17-а.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили. рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що дана обставина, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. 170, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1.Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області та Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити певні дії..

2.Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Головенко О.Д.