Справа № 320/4224/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року м. Київ № 320/4224/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Виконавчого комітету Калитянської селищної ради Броварського району Київської області до Північного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування висновку,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Виконавчий комітет Калитянської селищної ради Броварського району Київської області з позовом до Північного офісу Держаудитслужби України та просить суд:

визнати протиправним та скасувати висновок Північного офісу Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі за унікальним номером на веб-порталі Уповноваженого органу, яка проводилася Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради за предметом: Капітальний ремонт спортивної зали Громадського центру за адресою: провулок Ювілейний, 4/А в смт. Калита Броварського району Київської області» ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 ДК 021:2015: 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при прийнятті висновку про результати моніторингу публічної закупівлі № UA-2019-11-29-001871-с не було дотримано принципів, передбачених п. 2, п. 3, п. 6, п. 8, п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України, що є підставою для визнання висновку протиправним і скасування судом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.06.2021 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

09.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач з доводами відповідача не погоджується та просить суд адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.11.2019 позивачем через електронну систему закупівель було оприлюднено оголошення про проведення процедури відкритих торгів за предметом: Капітальний ремонт спортивної зали Громадського центру за адресою: провулок Ювілейний, 4/А в смт. Калита Броварського району Київської області» ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 ДК 021:2015: 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація.

До оприлюдненого оголошення було надано тендерну документацію на закупівлю робіт затверджену рішенням тендерного комітету № 70 від 29.11.2019 (далі ТД).

На підставі наказу від 26.02.2021 № 170 відповідачем розпочато моніторинг закупівлі № UA-2019-11-29-001871-c 29.11.2019.

За результатами проведеного моніторингу було складено Висновок від 25.03.2021 про результати моніторингу публічної закупівлі № UA-2019-11-29-001871-с відповідно до якого за результатами здійсненого моніторингу встановлено порушення п. 1 ч. 1 ст. 30, ч. 3 ст. 28 Закону № 922-VIII, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922 від 19.04.2020 (далі - Закон № 922). За результатами розгляду питання дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель при визначенні предмета закупівлі, відображенні закупівлі у річному плані, відповідності вимог тендерної документації вимогам Закону № 922, а саме: неоприлюднення або порушення строків оприлюднення інформації про закупівлі; не відхилення тендерних пропозицій, які підлягали відхиленню відповідно до закону; інші порушення законодавства у сфері закупівель (ч. 3 ст. 28 Закону № 922).

Вважаючи зазначений висновок протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-ХІІ (далі - Закон № 2939) та пп. 3, 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43) визначено компетенцію Держаудитслужби та її міжрегіональних територіальних органів.

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону № 2939 орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 2 Закону № 2939 державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі, порядок проведення яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 922) визначено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону № 922 за результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником.

Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

Згідно ст. 2 Закону 2939 державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до ст. 5 Закону 2939, контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Північний офіс Держаудитслужби України підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.

Суд констатує, що наказ від 26.02.2021 № 170 не є предметом розгляду в межах даної справи, вказаний наказ не скасований у встановленому законодавством порядку та є чинним. Доказів протилежного позивач до суду не надав.

З огляду на вище викладене суд приходить висновку, що у відповідача наявні повноваження на здійснення моніторингів закупівель.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 16 Закону № 922 Замовник вимагає від учасників процедури закупівлі подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Замовник установлює один або декілька з таких кваліфікаційних критеріїв наявність в учасника процедури закупівлі обладнання, матеріально-технічної бази та технологій.

Відповідно до висновку від 25.03.2021 про результати моніторингу публічної закупівлі № UA-2019-11-29-001871-с за результатами проведеного моніторингу встановлено невідповідність тендерної пропозиції Переможця вимогам ТД. Також, відповідно до п. 1.2 додатку 2 ТД Учасник процедури закупівлі повинен надати копії документів, які підтверджують право власності (користування) спеціальною технікою, іншими будівельними механізмами, які будуть залучені для виконання робіт по договору. В складі тендерної пропозиції Переможця відсутні копії документів, які підтверджують право власності (користування) на спеціальну техніку: авто-кран КС3562, станція штукатурна, компресор пересувний, зварювальний апарат, чим не дотримано вимогу п. 1.2 додатку 2 ТД. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону № 922 замовник відхиляє тендерну пропозицію учасника як таку, що не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону. Таким чином в порушення п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону № 922 Замовник не відхилив тендерну пропозицію Переможця як таку, що не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим ст. 16 цього Закону. Вищезазначене призвело до порушення ч. 3 ст. 28 Закону № 922, якою визначено, що у разі відхилення тендерної пропозиції/пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію/пропозицію у списку пропозицій, розташованих за результатами їх оцінки, починаючи з найкращої, у порядку та строки, визначені цією статтею.

Досліджуючи зазначені обставини судом встановлено, що відповідно до пп. 1.2 п. 1 Додатку 2 до ТД «Перелік документів, які надаються усіма Учасниками для підтвердження відповідності кваліфікаційним критеріям (ч. 2 ст. 16 Закону № 922)» зазначено на необхідності надання копій документів, які підтверджують право власності (користування) спеціальною технікою, іншими будівельними механізмами, які будуть залучені для виконання робіт по договору (договори на право користування (оренди) повинні бути чинними на дату подання пропозиції і терміни їх дії повинні бути не меншим ніж до 31.12.2020).

На підтвердження зазначеного пункту учасником тендерних торгів ТОВ «СК ДАН» 14.12.2019 подано довідку від 12.12.2019 вих. № 202 про наявність обладнання та матеріально-технічної бази, а також договір про надання послуг від 08.11.2019 строком дії до 31.12.2020 на предмет оренди будівельного транспорту.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 12.12.2019 вих. № 202 ТОВ «СК ДАН» зазначено про наявність на праві користування автокрана КС3562, однак до ТД не надано документів, які підтверджують право власності (користування на зазначений ТЗ) при цьому спростовано відомості у висновку щодо відсутності підтвердження права власності (користування) на станцію штукатурну, компресору пересувного, зварювального апарату.

Відтак, згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 922 замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо учасник процедури закупівлі: не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим ст. 16 цього Закону та/або наявні підстави, встановлені ч. 1 ст. 17 цього Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону № 922 у разі відхилення тендерної пропозиції/пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію/пропозицію у списку пропозицій, розташованих за результатами їх оцінки, починаючи з найкращої, у порядку та строки, визначені цією статтею.

Відтак, з огляду на наведені обставини ТОВ «СК ДАН» не виконано вимоги ТД, а тому у позивача були підстави для відхилення тендерної пропозиції.

Крім того, відповідно до висновку від 25.03.2021 за аналізом інформації, розміщеної на веб-порталі Prozorro встановлено, що Замовником в порушення вимог ч. 1 ст. 10 Закону № 922 не опубліковано в електронній системі закупівель додатки до договору «Протокол погодження договірної ціни», «Календарний графік виконання робіт на 2019-2020», «План фінансування робіт» та «Технічне завдання на виконання робіт», які є невід`ємною частиною договору від 28.12.2020 № 421.

Так, судом встановлено, що відповідно до розділу 14 договору від 28.12.2020 № 421, визначено додатки до договору, а саме «Протокол погодження договірної ціни», «Календарний графік виконання робіт на 2019-2020», «План фінансування робіт» та «Технічне завдання на виконання робіт», які однак оприлюднені не були.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону № 922 замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: договір про закупівлю та всі додатки до нього - протягом трьох робочих днів з дня його укладення.

Судом під час дослідження наведених у висновку обставин встановлено, що позивачем оприлюднено договір від 28.12.2020 № 421, однак додатки визначені у розділі 14 розміщені не були.

Відповідно до висновку від 25.03.2021 встановлено також порушення, а саме відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 922 Замовник повинен опублікувати повідомлення про внесення змін до договору - протягом трьох днів з дня внесення змін. В порушення вимог ч. 1 ст. 10 Закону № 922 Замовником опубліковано додаткову угоду від 13.04.2020 № 1 26.05.2020 та додаткову угоду від 12.06.2020 № 2 18.06.2020 з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону № 922 замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю та зміни до договору у випадках, передбачених ч. 5 ст. 41 цього Закону - протягом трьох робочих днів з дня внесення змін;

Згідно із ч. 5 ст. 41 Закону № 922 Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

зміни умов у зв`язку із застосуванням положень 6 цієї статті.

У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником за яким є суб`єкт, визначений у частині першій статті 2 Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

В обгрунтування позовних вимог у цій частині позивач зазначає, що причиною порушення строків оприлюднення зазначених угод стало введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SCARS-CoV-2».

Крім того щодо додаткової угоди № 2 позивач стверджує, про відсутність необхідності її оприлюднення, оскільки не відбулось змін передбачених ч. 5 ст. 41 Закону № 922.

З приводу наведеного суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SCARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин заборонивши:

відвідування закладів освіти її здобувачами;

проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, обласним, Київській міській державним адміністраціям разом з органами місцевого самоврядування забезпечити:

організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідній території вимог цієї постанови, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2020 № 215 та від 02.04.2020 № 255 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SCARS-CoV-2» встановлено з 12.03.2020 до 24.04.2020 на усій території України карантин та рекомендовано центральним і місцевим органам виконавчої влади, іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям на час дії карантину забезпечити:

позмінну роботу працівників та/або за можливості віддалену роботу в режимі реального часу через Інтернет;

відстань у прикасовій та касовій зонах між особами (за винятком покупця і продавця) не менше ніж 1,5 метра та/або наявність між ними відповідних захисних екранів;

дотримання відстані не менше ніж 1,5 метра між відвідувачами, які очікують дозволу на вхід до приміщень;

цілодобовий та/або подовжений режим (графік) роботи юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які провадять діяльність, яка є дозволеною відповідно до цієї постанови (без необхідності здійснення окремого погодження такого режиму (графіка).

Також заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення:

легковими автомобілями;

службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;

працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах;

перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра;

перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством Українська залізниця окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби;

Як вбачається з вищенаведених положень, робота органів місцевого самоврядування не припинялась, а лише було рекомендовано таким органам вжити заходів щодо забезпечення належної епідеміологічної обстановки на місцях праці. При цьому вбачається, що позивачем не приймалось жодних заходів, щодо забезпечення працівників можливістю працювати віддалено, також не надано до суду доказів щодо обмеження доступу до робочих місць з тих чи інших підстав. При цьому суду не надано доказів, щодо відсутності працівників на робочих місцях внаслідок хвороби чи інших обставин, а відтак доводи позивач в цій частині суд оцінює критично.

Щодо додаткової угоди № 2 від 12.06.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до умов зазначеної угоди передбачено внести зміни до розділу 14 договору від 28.12.2020 № 421, так викладено п. 14 договору у наступній редакції: «План фінансування робіт».

При цьому суд зазначає, що «План фінансування робіт» являє собою порядок розрахунків за договором, а отже має безпосереднє відношення до ціни договору, а тоже повинен бути оприлюднений в розумінні ст. 41 Закону № 922.

Висновок про результати моніторингу закупівлі є актом індивідуальної дії та повинен відповідати критеріям, встановленим п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме містити конкретний перелік заходів, які має вжити замовник для усунення виявлених порушень.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст.3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.03.2020 у справі № 826/11649/17.

Під час розгляду справи відповідачем доведено та підтверджено правомірність висновку про результати моніторингу публічної закупівлі № UA-2019-11-29-001871-с, позивач в той же час позивачем не надано належних доказів та доводів щодо протиправності дій відповідача.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у справі "Чуйкіна проти України" (Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який не довів правомірність своєї бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242- 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.