Справа № 640/11949/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 січня 2023 року

м. Київ

справа № 640/11949/19

адміністративне провадження № К/990/2205/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №640/11949/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМАСЛОТРЕЙД» до Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України 16.01.2023 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №640/11949/19.

Одночасно, у поданій відповідачем касаційній скарзі наведено підстави, що зумовили пропуск визначеного законом процесуального строку на касаційне оскарження спірних судових рішень.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання скаржником вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що Верховний Суд ухвалами, зокрема, від 26.07.2022, від 12.08.2022, від 12.09.2022, від 04.10.2022, від 04.11.2022, від 16.11.2022, від 25.11.2022, від 12.12.2022, від 27.12.2022, від 28.12.2022 раніше подані відповідачем касаційні скарги повернув скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як такі, що не містила належного обґрунтування підстав для касаційного оскарження спірних судових рішень у цій справі. При цьому, скаржникові було роз`яснено, що системний аналіз статей 328 і 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. Також Судом було роз`яснено й обов`язкові вимоги, яким має відповідати касаційна скарга в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у випадку її подання на підставі пунктів 1, 3 та 4 частини четвертої статті 328, частин першої та другої статті 353 КАС України.

Натомість, під час перевірки цієї касаційної скарги Головним управлінням ДПС у м. Києві, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України поданої на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №640/11949/19 встановлено, що на сторінках 1 і 2 скарги міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), однак, у подальшому (на сторінці 2 касаційної скарги) скаржник зазначає, що суди застосували пункт 44.6 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункт 198.1 статті 189, пункт 198.5 статті 198 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та з порушенням норм процесуального права, а саме пункту 4 частини третьої статті 2, частини четвертої статті 9, частини першої статті 76, частини третьої статті 242, пункти 1, 2 частини першої статті 244, частини четвертої статті 246 КАС України, а також без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. На сторінці 3 касаційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №420/6598/20, від 02.07.2019 у справі №826/3304/17, від 14.01.2021 у справі №826/9925/14.

Зазначене у сукупності свідчить про невизначеність скаржника з підставою, на якій подається касаційна скарга.

Подальше обґрунтування касаційної скарги зводиться до викладення обставин справи та цитування висновків акта перевірки, які приведені не у взаємозв`язку із відповідним висновком суду щодо застосування норми матеріального права, з яким не погоджується Головне управлінням ДПС у м. Києві, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, що унеможливлює встановити дійсні підстави для касаційного оскарження судових рішень.

Також, як убачається зі змісту касаційної скарги, відповідач посилається й на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу, на якій подається касаційна скарга. Доводить, що судами першої та апеляційної інстанцій не повно, не всебічно з`ясовано обставини справи, не досліджено докази, що призвело до порушення норм процесуального права та свідчить про наявність підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 353 КАС України прийнятність доводів про ненадання оцінки усім доказам у справі можливе виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у касаційній скарзі не викладено.

Відсутність у касаційній скарзі належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, які передбачені пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, унеможливлюють перевірку такої умови.

У той же час, посилаючись на положення вищеозначеного пункту 1 частини другої статті 353 КАС України скаржник не зазначає, які саме зібрані у справі докази, судами залишилися не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цими судами норм процесуального права, а вимогами касаційної скарги є не направлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею 353 КАС України), а скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій без конкретизації результату, який скаржник очікує за наслідком касаційного перегляд спірних судових рішень. Фактично контролюючим органом надано на розсуд суду касаційної інстанції вибір бажаного наслідку розгляду касаційної скарги, що не є належним викладенням вимог особи, що подає касаційну скаргу.

Верховний Суд також окремо звертає увагу скаржника, що поняття допустимості доказів розкрито у статті 74 КАС України.

Відповідно до зазначеної статті суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, скаржник має належним чином обґрунтувати, що обставини, які мають істотне значення, були встановлені судами на підставі доказів, одержаних з порушенням порядку, встановленого законом із вказівкою на конкретні норми права, у яких такий порядок передбачений.

Суд у черговий раз звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Відповідно, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України підлягає поверненню як така, що не містить належного викладення підстав (підстави) касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №640/11949/19.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №640/11949/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРМАСЛОТРЕЙД» до Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Олендер