Справа № 400/8195/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 р. № 400/8195/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр-т Центральний, 141-В, м.Миколаїв,54055,

про:визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області про:

- визнання дій Головного управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області, (54055 м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В) щодо повернення безпідставно стягнутих коштів та надмірно зарахованих на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м.Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , суму у розмірі 18 870 грн. 00 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків - неправомірними .

- зобов`язання Головне управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області, , (54055 м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В) повернути безпідставно стягнуті кошти та надмірно зарахованих на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , суму у розмірі 18 870 грн. 00 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою Верховного суду від 16 грудня 2020 року скасовано Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 року, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року залишила в силі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.05.2016 року була остаточно скасована, а гроші які були стягнутіз позивача - стягнуті безпідставно та надмірно зараховано на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) в загальному розмірі 18 870 грн. 00 коп. Зазначену суму позивач сплатив на депозитний рахунок виконавчої служби, що знайшло своє відображення відповіді Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) від 30.06.2021 року за № 36344/108-37.

Позивач звертався з відповідними заявами про повернення грошових коштів до Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) та до ГУДКСУ в Миколаївської області. Згідно листів начальника Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) від 27.01.2021 № 5953/108-37 та від 30.06.2021 року за № 36344/108-37/бух. у Відділу відсутні правові підстави для задоволення заяви та можливості застосування наказу Міністерства Фінансів України від 03.09,2013 №787. Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою Місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії. Крім того, роз`яснено, що грошові кошти, які вказані у зверненні від 02.11.2017 №979 підлягатимуть поверненню у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року№ 845 органом Казначейства.

Після звернення до відповідача з заявами про повернення грошових коштів відповідач відмовив позивачу в задоволенні його заяв., посилаючись на те, що позивачу необхідно звернутися до Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) для вирішення вказаного питання.Вважаючи такі дії відповідача неправомірними позивач, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 20.09.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

02.12.2021 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 107 від 26.05.2016 року, винесеною головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ у Миколаївській області Маршута М.М. за порушення мною ч. 7 ст. 96-1 КУпАП був накладений штраф в сумі 8500,00 грн.

На виконання даної Постанови старшим державним виконавцем Таран К.О. відкрито виконавче провадження від 22.08.2016 року та здійснені дії на стягнення з позивача боргу в сумі 17000 грн. Постановою від 30.07.2018 року виконавче провадження закрито у зв`язку із сплатою позивачем боргу у повному обсязі.

Однак, будучи категорично не згодним з Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 107 від 26.05.2016 року, позивач її оскаржив до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року позовні вимоги були задоволені та зазначена постанова скасована.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 року, постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року була скасована та прийнята нова постанова, якою у задоволенні позову позивачу було відмовлено.

Однак, постановою Верховного суду від 16 грудня 2020 року скасувано Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 року, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2017 року залишила в силі.?

Таким чином, Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.05.2016 року була остаточно скасована, а гроші які були стягнуті з позивача - стягнуті безпідставно та надмірно зараховано на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) в загальному розмірі 18 870 грн. 00 коп. Зазначену суму позивач сплатив на депозитний рахунок виконавчої служби, що знайшло своє відображення відповіді Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) від 30.06.2021 року за № 36344/108-37/бух.

Позивач звертався з відповідними заявами про повернення грошових коштів до Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) та до ГУДКСУ в Миколаївської області. Згідно листів начальника Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) від 27.01.2021 № 5953/108-37 та від 30.06.2021 року за № 36344/108-37/бух. у Відділу відсутні правові підстави для задоволення заяви та можливості застосування наказу Міністерства Фінансів України від 03.09,2013 №787. Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою Місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії. Крім того, роз`яснено, що грошові кошти, які вказані у зверненні від 02.11.2017 №979 підлягатимуть поверненню позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року№ 845 органом Казначейства.

Згідно повідомлення начальника ГУДКСУ в Миколаївської області, механізм повернення визначається Порядком повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787. Крім того, зазначено, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначається порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відносини щодо повернення безпідставного збережених грошових коштів чи майна є контикціними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Зазначене свідчить про безпідставне стягнення на рахунок Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) виконавчого збору та суми витрат на проведення виконавчих дій на загальну суму 18 870 грн. 00 коп., у зв`язку з чим підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення спірних виконавчих дій) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувана та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувана. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції) встановлено, шо виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є відділ державної виконавчої служби та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

На підставі вказаного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Бюджетного кодексу України визначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: 1)розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2)контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, реєстрації взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями; 3)ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; 4)здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 зі змінами (далі - Порядок № 787).

Відповідно до підпункту п`ятого Порядку № 787 встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подасться до відповідного головного управління Казначейства. Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копісю документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Повернення коштів з бюджету, здійснюється за заявою платника, яка складається ним у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Судом встановлено, що позивач 26.02.2021 звернувся до органу Казначейства із заявою про повернення грошових коштів (зареєстрована в органі Казначейства 05.03.2021 за Вх. № 06-3249). До заяви Позивач надав оригінал Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 10.02.2021 № 112/4/1014-1.20/2- 21 (далі - подання-1), видане Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області. Проте, після перевірки та аналізу наданих документів органом Казначейства листом від 10.03.2021 №05.1-16/1341 було повернено Позивачу надані документи, у зв`язку з тим, що подання сформовано не вірно та Позивачем не було надано оригіналу або копії документу на переказ, або паперової копії електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Причиною не виконання наданого подання-1 є не відмова органу Казначейства на здійснення повернення коштів з бюджету, а факт подачі Позивачем не вірно сформованого пакету документів. У листі від 10.03.2021 № 05.1- 16/1341, орган Казначейства повідомив Позивачу, що після приведення у відповідність зазначених вище документів, він має право повторно звернутись до органу Казначейства для їх виконання.

23.03.2021 позивач повторно звернувся до органу Казначейства із заявою про повернення грошових коштів (зареєстрована в органі Казначейства 25.03.2021 за Вх. № 06-4037). До заяви позивач надав оригінал подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету від 15.03.2021 № 206/4/1014-1.14-21 (подання -2). видане Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області. Проте, після перевірки та аналізу наданих документів органом Казначейства було встановлено, що надані копії платіжних доручень не підтверджують факт сплати Позивачем грошових коштів у розмірі 17000,00грн до Державного бюджету. За поданими копіями платіжних доручень платником є - Корабельний відділ ДВС у м. Миколаєві, а не позивач - ОСОБА_1 , на користь якого видане нодання-2. У зв`язку з цим, листом від 26.03.2021 № 05.1-16/1727 орган Казначейства повернув наданий пакет документів позивачу.

Суд зазначає, що причиною не виконання наданого подання-2 є не відмова органу Казначейства на здійснення повернення коштів з бюджету, а факт подачі позивачем не відповідних копій платіжних доручень, які б підтверджували перерахунок коштів до бюджету.

Грошові кошти, підлягають поверненню із рахунку державного бюджету на який вони були зараховані, особі яка їх сплатила. За платіжними дорученням наданими до органу Казначейства позивачем, платником є Корабельний відділ ДВС у м. Миколаєві.

Суд зазначає, у зв`язку з тим, що стягнення грошових коштів з позивача, у розмірі 17000,00грн. здійснювалось на підставі відкритого виконавчого провадження на рахунки державної виконавчої служби, то орган Казначейства запропонував у листі від 26.03.2021 № 05.1- 16/1727. звернутись для вирішення питання щодо повернення помилково сплачених коштів до Корабельного відділу державною виконавчої служби у м. Миколаєві.

Суд також зазначає, посилання позивача у позовній заяві на ст. 1212 ЦК України є безпідставною та не відповідає застосуванню у даній ситуації, тому то орган Казначейства не є особою, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Орган Казначейства не набував майно позивача та не зберігав і не зберігає його у себе. Грошові кошти у розмірі 17000,00грн. що стягувались з позивача за виконавчим провадженням були сплачені до державного бюджету, а не на рахунки органу Казначейства, як юридичної особи.

Також позивач у позовній заяві визначає «..що відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є відділ державної виконавчої служби та Казначейська служба». Єдиним відповідачем по справі виступає орган Казначейства.

Щодо вимоги позивача здійснити повернення у розмірі 18870,00грн.

Відповідно до подання-1 та подання-2, які надавались до органу Казначейства, сума грошових коштів, що підлягає поверненню з державного бюджету, у відповідності до Порядку № 787 становить 17000, 00 грн. Грошові кошти у сумі 1700,00 грн., це кошти стягнуті, як виконавчий збір; грошові кошти у сумі 170, 00 грн., - це витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, іцо підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувана; стянутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Тобто, грошові кошти у сумі 1700,00 грн та 170,00 грн є такими, що були сплачені позивачем за дії вчиненні державною виконавчою службою при здійсненні останніми виконавчого провадження.

Орган Казначейства здійснює повернення коштів, відповідно до Порядку №787, лише за наявності подання (висновку, повідомлення) органу, що контролює справляння надходжень бюджету чи за судовим рішенням, яке набрало законної сили (при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого).

Разом з тим, позивач не надавав до органу Казначейства вище зазначені документи про повернення грошових коштів у сумі 1700.00грн та 170.00грн.

Повідомляємо, що контролюючим органом, який контролює справляння надходжень бюджету за виконавче провадження у сумі 1700, 00грн та 170,00 грн є органи державної виконавчої служби.

В матеріалах справи не встановлено та не міститься доказів, чи звертався позивач із заявою щодо винесення подання до контролюючого органу - державної виконавчої служби для повернення сум 1700, 00грн та 170, 00грн. сплачених за здійснення виконавчого провадження.

Своєю чергою, підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

В Україні діє принцип цільового використання бюджетних коштів (частина четверта ст. 20 Бюджетного кодексу України). Сума повернення грошових коштів із державного бюджету Позивачу, не може становити більший розмір ніж ним було сплачено.

Нецільове використання бюджетних коштів є кримінально караним.

Зобов`язуючи у позовній заяві орган Казначейства здійснити повернення суми більшої ніж визначена в поданнях 1 та 2 (а саме 17000.00грн). без надання документів (подання або судового рішення), У яких містилася б інформація щодо повернення на користь позивача сум 1700,00грн та 170,00грн. позивач просить суд зобов`язати орган Казначейства здійснити кримінально каране діяння.

Суд наголошує на тому, що орган Казначейства не вчиняв протиправні дії щодо позивача та не відмовляється здійснити повернення грошових коштів на користь позивача на підставі подачі останнім правильно сформованого пакету документів, відповідно до Порядку № 787.

Дії чи бездіяльність можуть мати ознаки оскаржуваності тільки в тому випадку, коли вони мають певне юридичне значення та повинні бути вчинені згідно із вимогами законодавства України стосовно конкретного учасника правовідносин чи певного кола учасників таких правовідносин.

Звертаємо увагу суду, що орган Казначейства є органом, що здійснює повернення грошових коштів з бюджету, а не органом, який контролює справляння надходжень до бюджету грошових коштів у даній правовій ситуації та не повинен нести відповідальність за не вірну видачу, іншим державним органом, позивачу подання та/або не надання органом державної виконавчої служби, позивачу копій платіжних доручень.

Враховуючи те, що під час розгляду справи, судом не було встановлено незаконності рішень та дій відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх рішень та дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (пр-т Центральний, 141-В,Миколаїв,54055 ) про визнання дій Головного управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області, (54055 м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В) щодо повернення безпідставно стягнутих коштів та надмірно зарахованих на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м.Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , суму у розмірі 18 870 грн. 00 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків - неправомірними; зобов`язання Головне управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області, , (54055 м. Миколаїв, пр. Центральний, 141-В) повернути безпідставно стягнуті кошти та надмірно зарахованих на депозитний рахунок Корабельного ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН: НОМЕР_1 , суму у розмірі 18 870 грн. 00 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків --відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник