Справа № 340/2227/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2227/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року (м. Кропивницький, суддя Кравчук О.В., ) у справі № 340/2227/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

18 квітня 2022 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразились у незастосуванні при обчисленні розміру пенсії за віком позивачці у порядку, встановленому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за віком з 16.12.2020 року;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком позивачці відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах 16.12.2020, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що згідно ст. 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці його дія поширюється на працівників, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, магнієві (солі калієво-магнієві, та солі магнієві), працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Оскільки працівники геологорозвідувальних експедицій не зайняті безпосередньо видобуванням зазначених вище корисних копалин, тому норми Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці на них не поширюються.

У зв`язку з відсутністю у позивача необхідних 15 років на підземних роботах, передбачених ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутні законні підстави для зарахування стажу під час проходження виробничої практики на шахті №2 Смолінського рудоуправління Східного гірничо-збагачувального комбінату.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги" з квітня 2021 року відповідача позбавлено функції фінансування виплати пенсій, допомоги па поховання та інших виплат. Фінансування зазначених виплат здійснюється централізовано - Пенсійним фондом України.

Також відповідач зазначив, що позивачкою було пропущено встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Від представника позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому представник позивача просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 20 червня 2008 року працює на Смоленській шахті ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат за професією машиніст підіймальної машини (підземний) і виконує постійно повний робочий день підземні гірничі роботи (управління підземними підіймальними машинами) в шахті з особливо шкідливими умовами праці, що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивачки витягами з наказів про атестацію робочого місця.

09 грудня 2020 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Листом №1100-0302-8/40892 від 14.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що рішенням від 14.12.2020 р. №06 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона не досягла 50-річного віку.

18.12.2020 ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом №1100-0301-8/40082 від 30.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що рішенням від 21.12.2020 р. №06 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона не досягла віку 50 років.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №06 від 14 грудня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №06 від 21 грудня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року та 18 грудня 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду позивачці було призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Після отримання у лютому 2022 року першої виплати пенсії позивачка виявила, що розмір її пенсії обчислено без урахування положень статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

16 лютого 2022 року позивачка звернулася до відповідача зі скаргою через Веб-портал ПФУ, у якій просила здійснити розрахунок та виплату пенсії в розмірі 80% заробітної плати згідно статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з дня призначення пенсії за віком на пільгових умовах 16.12.2020 та виплатити недоотримані нею суми пенсії (а.с. 43).

У відповідь на дану заяву позивачка отримала лист відповідача від 12.04.2022 №1100-0202-8/13440 з відмовою у здійсненні відповідного розрахунку розміру пенсії (а.с. 44).

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки, оскільки позивачка відпрацювала на підземних роботах у шахті за Списком № 1 понад 7,5 років, тож вона має право на обчислення її пенсії за віком з урахуванням особливостей, передбачених статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо мінімального розміру пенсії пенсіонерам-шахтарям.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у редакції Закону України № 2148-VIII від 03.10.2017 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, згідно вказаних норм, жінки, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 7,5 років на посадах, передбачених списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають право на отримання пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тобто, які були зайняті повний робочий день саме на підземних роботах.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 28.01.2014 року (справа №21-455а13), від 24.06.2014 року (справа №21-236а14).

Умовою виплати пенсії за нормами статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, які передбачають зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом 1 статті 26 цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (пункт 23 Порядку № 637).

Згідно матеріалів справи, позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі №340/75/21 (а.с. 43-45). Загальний стаж роботи позивача на підземних роботах за посадами, передбаченими списками № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461, становить більше 7,5 років, що підтверджується, зокрема довідкою Смолінської шахти ДП «Схід ГЗК» (а.с. 13).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції задоволення позову, оскільки позивачка має право на отримання пенсії відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Доводи відповідача, що наведені в апеляційній скарзі, щодо відсутності правових підстав для розрахунку пенсії позивачки відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються позивачки та суперечать матеріалам справи.

Крім того, у листі від 12.04.2022 №1100-0202-8/13440 (а.с. 44) відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав для відмови у розрахунку пенсії позивача у розмірі, передбаченому статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Щодо звернення позивачки з позовом після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 31 березня 2021 р. у справі № 240/12017/19 Судова палата Верховного Суду з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшла наступного висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно матеріалів справи, позивачка звернулася до суду першої інстанції з позовом 18.04.2022. Пенсію за віком позивачці призначено з 16.12.2020 на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі №340/75/21 (а.с. 43-45), яке набрало законної сили 21.12.2021, у січні 2022 року (а.с. 44-45).

Отже, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до суду позивачкою не було пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції перегляду не підлягає.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 340/2227/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко