Справа № 260/5460/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 січня 2023 року м. Ужгород № 260/5460/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Апексімова Ігора Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення, -
ВСТАНОВИВ:
До Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови, викладеної у листі від 03.11.2022 року № 28/21/А-135/2862/25, у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року виходячи із 71 % грошового забезпечення, визначеного довідкою Управління Служби безпеки України в Закарпатській області від 03.11.2022 року № 225, з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року, виходячи із 71 % грошового забезпечення, визначеного довідкою Управління Служби безпеки України в Закарпатській області від 03.11.2022 року № 225, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплати пенсії із 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 03.11.2022 року № 225, виданої Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити із 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 03.11.2022 року № 225, виданої Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Судом під час ухвалення рішення не вирішено питання відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу, що були заявлені у позовній заяві.

25.01.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просить суд стягнути на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення у зв`язку з витратами позивача на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зазначене право належить виключно відповідачеві і суд самостійно не вправі доводити неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача клопотання щодо зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не надав та не вчинив жодних дій щодо доведення неспівмірності витрат.

При цьому, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно вирішенні питання про розподіл судових витрат, викладену в постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Великою Палатою зроблено висновок, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 року у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

А тому, не зважаючи на те, що відповідачем не вчинено дій щодо доведення не співмірності витрат, суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію розумності їхнього розміру.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представником позивача адвокатом Апексімовим І.С. заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, в рамках адміністративної справи № 260/5460/22 у суді в розмірі 5000,00 грн.

Суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Дослідивши матеріали справи та докази, додані до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає таке.

Так, до заяви про ухвалення додаткового рішення представником надано договір про надання правової допомоги від 02.08.2022 року № 02-08/2022, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та ОСОБА_2 (Адвокат), за умовами якого Адвокат зобов`язується здійснити захист прав і інтересів замовника шляхом надання правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а замовник зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, понесені в ході виконання договору.

Гонорар Адвоката та строки його виплати, розмір фактичних витрат визначаються додатковими угодами, що є його невід`ємними частинами цього Договору (пункт 4.1 договору).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 02-08/2022 від 02.08.2022 року за надання замовнику послуг з правової допомоги: написання та направлення до Управління СБУ в Закарпатській області заяви щодо видачі довідки про грошове забезпечення (1 година 500 грн.), написання та подання заяви до ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо здійснення перерахунку пенсії (1 година 500 грн.), написання та подання позовної заяви до адміністративного суду (1 година 2500 грн.), написання та подання відповіді на відзив (1 година 1500 грн.), замовник сплачує адвокату 5000 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано, в тому числі, акт приймання-передачі № 1 від 18.01.2023 року на суму 5000,00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера № 02-08/2022 від 18.01.2023 року на суму 5000 грн.

Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року по справі №810/3806/18 Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З аналізу наведених правових норм, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 11.05.2015 року по справі №814/698/16.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно з актом від 18.01.2023 року № 1, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. не є пропорційним до предмету спору, виходячи з того, що даний спір є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався судом без виклику сторін (в письмовому провадженні); складення позовної заяви, за умови наявності усталеної судової практики із даного питання, обсяг доданих доказів до позову на підтвердження правової позиції є незначним і не потребував значного часу для їх збирання, а тому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є безперечно неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Крім того, суд констатує, що розгляд справи здійснювався відповідно до положень ст. 263 КАС України (в порядку письмового провадження), та у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив, про що вказано судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.12.2022 року, з огляду на що, подана адвокатом відповідь на відзив не могла бути взята судом до уваги, більше того, така подана до суду 25.01.2023 року, при цьому, рішення у справі ухвалено 23.01.2023 року.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та винесення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Апексімова Ігора Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень).

3. В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.І. Рейті