Справа № 440/11153/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/11153/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №76 від 20 квітня 2022 року щодо неврахування сум заробітної плати ОСОБА_1 , згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, у відповідності до п.1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, як такого що працював в районах Крайньої Півночі, з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 19.01.2021 із зарахуванням сум заробітної плати отриманої на території російської федерації з 01.07.2000 року по 04.10.2013 року, згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, російська федерація, провести відповідні виплати пенсії в належному розмірі з подальшою щомісячною виплатою відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнодержавне пенсійне страхування" з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Стверджує, що при призначенні та обчисленні пенсії йому не було зараховано суми заробітної плати отриманої на території Російської Федерації з 01.07.2000 року по 04.10.2013 року, згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, Російська Федерація.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

19.01.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Полтавській області прийнято рішення від 27.01.2021 №139, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії за віком, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії за віком заявник не досяг відповідною пенсійною віку.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до управління 19.01.2021 із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: трудові книжки НОМЕР_1 від 13.12.1982 р, від 25.04.1987 р. УКР № 2108604; військовий квиток НОМЕР_2 від 26.09.1980 р.; диплом НОМЕР_3 від 02.07.1980 р. (до розрахунку не взято, оскільки прізвище на українській мові не відповідає даним паспорта); архівну довідку про заробіток від 11.10.2017 р. №1204-02/7006; архівну довідку про стаж від 11.10.2017 р. № 1204-02/7005; довідку "уточняющую особый характер работы или условия труда, необходимые для назначения трудовой пенсии по старости и подтверждающая постоянную занятость на льготной работе" від 03.03.2013 № 428-11, видану ЗАТ Полярна геофізична експедиція, Російська Федерація про стаж роботи в польових умовах, який дає право на дострокове призначення трудової пенсії по старості згідно з законами Російської Федерації. Довідка не взята до уваги, оскільки стаж роботи в польових умовах складає менше 12 років 6 місяців та стаж роботи в районах Крайньої Півночі складає менше 15 років. Періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2011 по 04.10.2013 до загального страхового стажу роботи не враховані, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 31 рік 04 місяці 0 днів. На момент звернення за призначенням пенсії за віком гр. ОСОБА_1 не досяг пенсійного віку згідно чинного законодавства.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №440/8955/21, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсій (м. Глобине) Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27 січня 2021 року №139 про відмову гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати періоди роботи: з 01 січня 2004 року по 28 вересня 2010 року, з 15 жовтня 2010 року по 30 вересня 2011 року, з 17 листопада 2011 року по 04 жовтня 2013 року до стажу роботи ОСОБА_1 у районах Крайньої Півночі та до загального стажу роботи ОСОБА_1 , а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19 січня 2021 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №440/8955/21 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 №76 "Про відмову в призначенні пенсії" прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2021 по 04.10.2013 управлінням зараховано до загального страхового стажу роботи та стажу роботи у районах Крайньої Півночі згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №440/8955/21. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі становить 9 років 7 місяців 2 дні, що складає менше 15 років. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 38 років 07 місяців 15 днів.

Листом від 07.06.2022 №6370-4667/П-02/8-1600/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №440/8955/21, яке набрало законної сили 11.02.2022, повторно розглянуто заяву та призначено пенсію за віком відповідно Закону з 11.02.2022. До страхового стажу зараховано період навчання з 01.09.1977 по 02.07.1980. Період роботи в районах Крайньої Півночі з 08.09.1997 по 31.12.2003 зараховано до загального стажу, в тому числі до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, для визначення права на дострокову пенсію. Заробітна плата за період роботи в 1997-2013 роках в районах Крайньої Півночі враховується за умови сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД після досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону.

Листом від 16.11.2022 №29282-30340/П-03/8-2800/22 Департамент пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України повідомив позивача, що на виконання рішення суду від 10.09.2021 Головним управлінням зараховано до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та до загального стажу роботи період роботи з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2021 по 04.10.2013 та повторно розглянуто заяву від 19.01.2021. Під час розгляду звернення виявлено помилку в частині визначення дати призначення пенсії. Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 приведено у відповідність. На виконання рішення суду від 10.09.2021 ОСОБА_1 призначено пенсію з 19.01.2021. Також зазначено, що зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, рішення суду від 10.09.2021 не містить.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 №76 "Про відмову в призначенні пенсії" в частині неврахування сум заробітної плати ОСОБА_1 , згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Абзацом першим ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5ч.1ст.40 цього Закону).

Згідно з пунктами 1-2 статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01 липня 2000 року, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058.

Абзацом 2 підпункту 3 пункту 2.1 вказаного Порядку встановлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, установлення заробітку для обчислення пенсії не допускається лише на підставі показань свідків, а також не можуть бути документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії - виписки зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань.

В свою чергу суд зазначає, що підтвердження достовірності даних довідки здійснюється шляхом проведення органом Пенсійного фонду перевірки за місцем зберігання первинної документації, а не шляхом покладення на особу, яка звернулася за перерахунком пенсії, обов`язку щодо надання цих первинних документів.

Так судом встановлено, що у архівній довідці про заробітну плату №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, зазначені суми заробітної плати, періоди роботи, а також є посилання на те, що довідка видана на підставі особових рахунків.

Отже вказана довідка відповідає формі, встановленій у додатку 1 до пункту 7 Порядку №22-1, в редакції, чинній на час видачі цієї довідки.

Поряд із тим, неможливість проведення Пенсійним органом зустрічної перевірки щодо достовірності вказаних відомостей у довідці, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості її видачі самі по собі не можуть мати негативні наслідки для особи та не можуть впливати на особисті права позивача щодо пенсійного забезпечення.

Таким чином відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами у архівній довідці про заробітну плату, суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не врахував при обчисленні пенсії архівну довідку про заробітну плату №1204-02/7006 від 11.10.2017, видану Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой.

З огляду на наведене, дії відповідача щодо відмови в прийнятті архівної довідки про заробітну плату за період роботи позивача в районах Крайньої Півночі є протиправними.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач, як громадянин України, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відтак, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням архівної довідки про заробітну плату №1204-02/7006 від 11.10.2017, видану Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести відповідні виплати пенсії в належному розмірі з подальшою щомісячною виплатою відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнодержавне пенсійне страхування" є передчасними, оскільки відповідні виплати мають бути здійснені відповідачем лише після перерахунку пенсії, який ще не проведено.

Отже, обов`язок відповідача щодо проведення виплати недоотриманих сум пенсії позивача ще не настав, оскільки відповідний перерахунок ще має бути проведений у майбутньому, на підставі даного рішення суду, а суд не вирішує питання про захист прав які ще тільки можливо будуть порушені у майбутньому.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №76 від 20 квітня 2022 року щодо неврахування сум заробітної плати ОСОБА_1 , згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, суд зазначає наступне.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 №76 "Про відмову в призначенні пенсії" прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

У рішенні управлінням зазначено, що період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2021 по 04.10.2013 управлінням зараховано до загального страхового стажу роботи та стажу роботи у районах Крайньої Півночі згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №440/8955/21. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі становить 9 років 7 місяців 2 дні, що складає менше 15 років. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 38 років 07 місяців 15 днів.

Суд зазначає, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області приймало рішення щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

У даному рішенні управлінням не розглядалося питання порядку обчислення заробітної плати для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, у тому числі, з урахуванням заробітної плати зазначеної в архівній довідці №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, не досліджувалось питання достатності поданих позивачем документів, необхідних для обчислення пенсії та їх відповідність законодавству та ці обставини не були підставою для відмови у призначенні пенсії.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача, що спірним рішенням №76 від 20 квітня 2022 року відповідачем невраховано суми заробітної плати ОСОБА_1 , згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017.

При цьому судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 02.06.2022 №76 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 11.02.2022, у подальшому виправлено помилку в частині визначення дати призначення пенсії, та призначено пенсію за віком з 19.01.2021.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №76 від 20 квітня 2022 року, в частині неврахування суми заробітної плати ОСОБА_1 , згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, у зв`язку з чим ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом частин 2 - 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Частиною другою статті 6 КАСУ передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limited проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до матеріалів справи: додатковий договір про надання правничої допомоги від 21.12.2022 №460/1, квитанція № 460/1 від 21.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ВІ №1097637.

За змістом п. 1.1 Додаткового договору про надання правничої допомоги від 25.07.2022, укладеного між адвокатом Голубенко В.П. (Адвокат) та Поліваром В.П. (Клієнт), Адвокат бере на себе зобов`язання повторно надати правничі послуги клієнту щодо підготовки адміністративного позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та представництва інтересів у Полтавському окружному адміністративному суді на умовах передбачених даним договором.

Згідно з підпунктом 4.3 Додаткового договору про надання правничої допомоги від 21.12.2022 за надання повторно правової допомоги, відповідно до даного договору сторони дійшли згоди, що гонорар адвоката складає фіксований розмір в сумі 5000,00 грн, що сплачені в день підписання додаткового договору.

Разом з тим, враховуючи предмет спору у даній справі, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу за послуги адвоката Голубенка В.П. є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів та збирання доказів не вимагало подання адвокатських запитів чи інших зусиль адвоката. Матеріали справи не містять доказів консультування позивача щодо необхідності отримання додаткових доказів, доказів опрацювання та застосування судової практики. Фактично вся надана позивачу правова допомога полягала у складенні одного процесуального документу - позову.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 2000,00 грн.

При цьому, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не врахування при обчисленні ОСОБА_1 пенсії архівної довідку про заробітну плату №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням архівної довідки про заробітну плату №1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва