Справа № 320/1419/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

01 лютого 2023 року 320/1419/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" до Київської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,

в с т а н о в и в:

Благодійна організація "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та нечинним рішення Київської міської ради "Про розроблення проекту детального плану території для розташування Національного військового меморіального кладовища на території урочища Лиса гора Голосіївського району м. Києва" від 27.10.2022 №5526/5567.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 позовну заяву Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати оригінал платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн.

31.01.2023 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію оскаржуваного рішення Київської міської ради "Про розроблення проекту детального плану території для розташування Національного військового меморіального кладовища на території урочища Лиса гора Голосіївського району м. Києва" від 27.10.2022 №5526/5567 до набрання законної сили рішення у справі за позовом, в тому числі після перегляду його в суді касаційної інстанції;

- заборонити Київській міській раді та будь-яким іншим особам вживати будь-яких дій та заходів на виконання оскаржуваного рішення Київської міської ради "Про розроблення проекту детального плану території для розташування Національного військового меморіального кладовища на території урочища Лиса гора Голосіївського району м. Києва" від 27.10.2022 №5526/5567, зокрема але не виключно відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва, розробки детального плану території ОСОБА_1 , зняття / зміни охоронних статусів земельної ділянки ОСОБА_1 , тощо до набрання законної сили рішенням у справі за позовом, в тому числі після перегляду його в суді касаційної інстанції.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що якщо дія рішення Київської міської ради від 27.10.2022 №5526/5567 не буде зупинена, то це: утруднить/унеможливить належне виконання рішення у справі; призведе до протиправної розтрати бюджетних коштів на незаконне будівництво НВМК на непридатній до цього землі ОСОБА_1 ; затягне процес будівництва НВМК на придатній для цього землі в іншому місці; негативно вплине як на стан природних, так і на стан історико-культурних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку місцевого значення Урочища Лиса Гора та пам`ятки містобудування національного значення Лисогірський форт Київської фортеці, а також перешкоджатиме використанню їх за цільовим призначенням, тобто є діяльністю, а можливо навіть призведе до їх знищення; призведе до знищення частини деревно-чагарникових насаджень разом із угрупуваннями, які охороняються за Зеленою книгою України, Оселищною директивою ЄС та згідно з додатком до Бернської конвенції, з їх рідкісними видами флори і фауни, зокрема і занесеними до Червоної книги України, що суперечить меті регіонального ландшафтного парку: збереженню ландшафтного та біологічного різноманіття унікальних природних комплексів та призведе до фактичного розвалу його природної системи; призведе до руйнування ландшафту Києва, повітроочищувальних функціях даного міського району, скорочення можливостей регенерації кисню, а також інтенсифікації загальмованих лісовими насадженнями ерозійних процесів, що в перспективі призведе до катастрофічних зсувів; руйнування історичного комплексу об`єкту культурної спадщини національного значення (пам`ятки містобудування - Лисогірський форт Київської фортеці), зокрема споруд та елементів самого форту, а також культурного шару, що суперечить статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" адже становить негативний вплив на тутешній історико-культурний комплекс, а також статті 14-1 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Суд згідно ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що позивач просить скасувати рішення Київської міської ради "Про розроблення проекту детального плану території для розташування Національного військового меморіального кладовища на території урочища Лиса гора Голосіївського району м. Києва" від 27.10.2022 №5526/5567.

Водночас, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить зупинити дію вказаного рішення та заборонити Київській міській раді та будь-яким іншим особам вживати будь-яких дій та заходів на виконання оскаржуваного рішення.

Перевіряючи доводи заявника, покладені в основу поданої заяви про забезпечення позову, а саме про те, що якщо дія рішення Київської міської ради від 27.10.2022 №5526/5567 не буде зупинена, то це: утруднить / унеможливить належне виконання рішення у справі; призведе до протиправної розтрати бюджетних коштів на незаконне будівництво НВМК на не придатній до цього землі ОСОБА_1 ; затягне процес будівництва НВМК на придатній для цього землі в іншому місці; негативно вплине як на стан природних, так і на стан історико-культурних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку місцевого значення Урочища Лиса Гора та пам`ятки містобудування національного значення Лисогірський форт Київської фортеці, а також перешкоджатиме використанню їх за цільовим призначенням, тобто є діяльністю, а можливо навіть призведе до їх знищення; призведе до знищення частини деревно-чагарникових насаджень разом із угрупуваннями, які охороняються за Зеленою книгою України, Оселищною директивою ЄС та згідно з додатком до Бернської конвенції, з їх рідкісними видами флори і фауни, зокрема і занесеними до Червоної книги України, що суперечить меті регіонального ландшафтного парку: збереженню ландшафтного та біологічного різноманіття унікальних природних комплексів та призведе до фактичного розвалу його природної системи; призведе до руйнування ландшафту Києва, повітроочищувальних функціях даного міського району, скорочення можливостей регенерації кисню, а також інтенсифікації загальмованих лісовими насадженнями ерозійних процесів, що в перспективі призведе до катастрофічних зсувів; руйнування історичного комплексу об`єкту культурної спадщини національного значення (пам`ятки містобудування - Лисогірський форт Київської фортеці), зокрема споруд та елементів самого форту, а також культурного шару, що суперечить статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" адже становить негативний вплив на тутешній історико-культурний комплекс, а також статті 14-1 Закону України "Про охорону культурної спадщини", суд зазначає, що провомірність/неправомірність прийняття рішення Київської міської ради "Про розроблення проекту детального плану території для розташування Національного військового меморіального кладовища на території урочища Лиса гора Голосіївського району м. Києва" від 27.10.2022 №5526/5567 підлягає доведенню в ході розгляду адміністративної справи з приводу оскарження вказаного наказу.

Суд вважає, що під час розгляду заяви суд повинен, виходячи з конкретних доказів, оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому суд зазначає, що задоволення заяви про забезпечення позову з підстав, викладених у ній, є попереднім рішенням у даній справі без встановлення всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, що не узгоджується із завданнями та принципами адміністративного судочинства.

Поряд з цим, наразі заявником не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам останнього.

Також суд вважає, що застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

У поданих матеріалах відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Щодо "очевидності" ознак протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав позивача Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі 826/16509/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 81046468) зазначив, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки заявник не надав належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Благодійної організації "Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва "Київський еколого-культурний центр" про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали видати (надіслати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.