Справа № 400/1092/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 р. № 400/1092/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1

до відповідачів:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв, 54020, вул. Морехідна, 1,Миколаїв, 54020, Головнеого управління Пенсійного фонду України в Луганській області, вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404,

про:скасування рішення від 15.09.2021 №90 та визнання таким, що не відповідає Конституції України, зобов`язаггя вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1), в якій просить визнати таким, що не відповідає Конституції України, та скасувати рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії від 15.09.2021. № 90; зобов`язати відповідача-1 зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи з 26.07.1979 по 15.10.1979 на підприємстві «Донецький облснабзбут Держснабу УРСР», з 27.12.1982 по 13.07.1995 на Колективному торгівельно-виробничому підприємстві «Донецькметалургторг» та період проходження військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 08.09.2021 № 9446, призначити пенсію відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до стажу оспорюваних періодів та виплатити пенсію, починаючи з моменту звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач-1 протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди роботи з 26.07.1979 по 15.10.1979 на підприємстві «Донецький облснабзбут Держснабу УРСР», з 27.12.1982 по 13.07.1995 на Колективному торгівельно-виробничому підприємстві «Донецькметалургторг» та період проходження військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981, у зв`язку з чим відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Ухвалою від 31.01.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі, постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, установив строк подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів на його підтвердження з доказами направлення позивачу у п`ятнадцять днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі; зобов`язав відповідача одночасно з поданням до суду відзиву на позовну заяву подати досуду належно засвідчену копію рішення від 15.09.2021 № 90.

Ухвала про відкриття провадження вручена відповідачу-1 14.02.2022 шляхом доставлення її копії на офіційну електронну адресу відповідача-1, що підтверджується довідкою про доставлення електронного листа.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на недостатність у позивача страхового стажу. Зокрема, вказує відповідач-1, за наданими позивачем документами його страховий стаж, обчислений за період з вересня 1976 року по листопад 2014 року, становить 20 років 04 місяці 06 днів, з урахуванням періодів навчання. До страхового стажу позивача не зараховані періоди: з 26.07.1979 по 15.10.1979, оскільки в порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, установах і організаціях, затвердженої постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.07.1979 запис про звільнення з роботи не засвідчений печаткою підприємства; з 17.10.1979 по 22.10.1981 період проходження військової служби, оскільки військовий квиток НОМЕР_2 від 17.10.1979 засвідчений нечітким відбитком печатки; з 27.12.1982 по 13.07.1995, оскільки в порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, установах і організаціях, затвердженого постановою Держпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, в трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.07.1979 запис про виправлення дати наказу про прийняття на роботу належно не засвідчений. З урахуванням викладеного, рішенням від 15.09.2021 № 90 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 08.09.2021 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідач-1 у відзиві також вказує на відсутність повноважень суду з розрахунку страхового стажу на свій розсуд. Відповідач-1 наголошує, що орган Пенсійного фонду володіє виключними дискреційними повноваженнями для прийняття рішень з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія, або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).

25.05.2022 до суду надійшла заява, в якій відповідач-1 просив продовжити йому процесуальний строк для подання до суду належно засвідченої копії рішення від 15.09.2021 № 90.

17.08.2022 відповідач-1 через систему "Електронний суд" подав до суду копію рішення від 15.09.2021 № 90 про відмову в призначенні пенсії позивачу та клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Клопотання відповідача-1 від 17.08.2022 мотивоване тим, що органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке і прийняло оскаржуване позивачем рішення від 15.09.2021 №90 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Ухвалою від 04.10.2022 суд задовольнив клопотання відповідача-1, продовживши йому строк для подання до суду належно засвідченої копії рішення від 15.09.2021 № 90; клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про залучення у справі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області як співвідповідача задовольнив частково; залучив до участі у справі в статусі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області; установив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-2) строк для подання відзиву та доказів на його підтвердження з доказами їх надіслання іншим учасникам справи у п`ятнадцять днів з моменту вручення копії цієї ухвали; розгляд справи почав спочатку.

Ухвала від 04.10.2022 вручена відповідачу-2 20.10.2022 шляхом її доставлення в електронній формі на офіційну електронну адресу відповідача-2 19.10.2022 о 20 год 52 хв.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не подав.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

29.07.2021 позивач досяг віку 60 років, що підтверджується записом у паспорті позивача про дату народження.

08.09.2021 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області (відповідач-2).

Рішенням від 15.09.2021 № 90 відповідач-2 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком. Рішення мотивоване наявністю у позивача страхового стажу тривалістю 20 років 4 місяці 6 днів, що є недостатнім за статтею 26 Закону № 1058-IV.

Відповідач-2 не зарахував до страхового стажу позивача періоди:

- проходження військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981 - через нечіткість записів на печатці у військовому квитку;

- з 26.07.1979 по 15.10.1979 - через відсутність печатки підприємства на записі про звільнення з роботи;

- з 27.12.1982 по 13.07.1995 - через наявність виправлення в даті наказу про прийняття на роботу.

Суд дослідив копію трудової книжки позивача НОМЕР_3 , і установив наявність у ній, серед іншого, таких записів про періоди трудової діяльності:

- з 26.07.1979 по 15.10.1979 - у Донецькому облснабзбуті Держснабу УРСР машиністом автонавантажувача. Запис № 2 про звільнення з роботи не засвідчений печаткою підприємства.

- з 27.12.1982 по 13.07.1995 - у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ водієм. У даті наказу про прийняття на роботу (24.12.1982) є виправлення (в останній цифрі року виправлено на „2).

Суд дослідив копію військового квитка позивача НОМЕР_2 і установив, що відбиток печатки на початку військового квитка (біля фото позивача та підпису війсткового комісара) ледве видно. Разом з тим, у військовому квитку є записи про дату призову на військову службу 17.10.1979 та дату звільнення з військової служби в запас 22.10.1981 (сторінки 2, 3), засвідчені печаткою. У військовому квитку містяться також інші записи про проходження позивачем військової служби, у тому числі, засвідчені відбитками печатки, які краще збереглися (сторінки 4, 8, 23).

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача-2 в призначенні позивачу пенсії за віком.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2021 по 31 31.12.2021 - не менше 28 років.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991

№ 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає формальною неточністю помилку роботодавця у записі в трудовій книжці позивача про роботу в Донецькій ТЗБ УРС МЧМ з 27.12.1982 по 13.07.1995.

Зокрема, рік видання наказу про прийняття позивача на роботу у Донецьку ТЗБ УРС МЧМ (1982) не викликає у суду сумнівів, оскільки такий самий рік (1982) зазначений у даті його прийняття на роботу.

Отже, такий період мав бути зарахований до страхового стажу позивача.

Позивач у позовній заяві просить про зобов`язання органу Пенсійного фонду зарахувати аналогічний період роботи в Колективному торгівельно-виробничому підприємстві «Донецькметалургторг», яке і є Донецькою ТЗБ УРС МЧМ до перейменування.

Суд вважає за необхідне сформулювати зобов`язання відповідача-1 зарахувати стаж на цьому підприємстві відповідно до записів у трудовій книжці.

Суд також вважає, що нечіткість відбитку печатки на початку військового квитка не є підставою для незарахування періоду проходження військової служби до страхового стажу позивача, оскільки інші записи у військовому квитку позивача про проходження військової служби печаткою засвідчені.

Отже, період проходження позивачем військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981 мав бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо періоду роботи з 26.07.1979 по 15.10.1979 суд виходить з такого.

Запис про звільнення позивача з Донецького облснабзбуту Держснабу УРСР не засвідчений печаткою.

На момент внесення зазначених записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1 Інструкції № 162).

Відсутність печатки підприємства на записі про звільнення позивача не може визнаватися формальною неточністю і, на думку суду, такий запис повинен бути підтверджений уточнюючою довідкою відповідно до норм Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від від 12.08.1993 № 637.

На підтвердження цього періоду роботи позивач посилається на оформлену російською мовою довідку, видану підприємством, розташованим на тимчасово окупованій території, а саме: „Обществом с ограниченной ответственностью „ДОНСНАББУД від 28.09.2021 № 05/35. Довідка оформлена на бланку, який свідчить про реєстрацію підприємства у т.зв. „ДНР на тимчасово окупованій території Донецької області.

В обгрнтування необхідності врахування такої довідки відповідачами позивач посилається на сформульовані у практиці Міжнародного суду ООН так звані «намібійські винятки» - принцип міжнародного права, згідно з яким документи, видані окупаційною владою, повинні братися до уваги, якщо їх нехтування веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Позивач також зазначає в позовній заяві, що ця довідка була додана до заяви позивача від 27.12.2021 № 14021, направленої відповідачам через вебпортал Пенсійного фонду задля підтвердження стажу, незарахованого пенсійним органом у рішенні від 15.09.2021 № 90. Копії заяви від 27.12.2021 позивач до позову не додав. Позивач повідомив у позовній заяві, що його звернення від 27.12.2021 №14021 набуло на вебпорталі ПФУ статусу «помилкове», а рішення про відмову в призначенні пенсії не було переглянуто. Водночас позивач вказує, що телефоном його було повідомлено, що оскільки надані довідки видані організаціями, які розташовані на території, не підконтрольній Україні, провести їх перевірку немає можливості.

Суд не має підстав оцінювати довідку від 28.09.2021 № 05/35 як доказ, оскільки такий документ виданий пізніше за прийняття оскаржуваного рішення, не надавався відповідачу-2 і, відповідно, не досліджувався ним під час розгляду заяви позивача від 08.09.2021 про призначення пенсії за віком.

Зокрема, як зазначив позивач, така довідка була долучена позивачем до звернення від 27.12.2021, яке подавалося через вебпортал Пенсійного фонду України та набуло статусу помилкового. За таких умов суд не має підстав вважати, що зазначена довідка надійшла пенсійному органу в установленому порядку і мала бути ним урахована.

Інформація щодо усних обговорень можливості врахування цієї довідки пенсійним органом у телефонному режимі не підтверджена доказами та не має правового значення для вирішення спору між сторонами.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що період роботи з 26.07.1979 по 15.10.1979 правомірно не врахований в оскаржуваному рішенні до страхового стажу позивача і в позовній вимозі про зобов`язання зарахувати цей період до страхового стажу належить відмовити.

Щодо права позивача на призначення пенсії за віком.

Рішення відповідача-2 від 15.09.2021 р. №90 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком мотивоване відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. Інших підстав для відмови в призначенні пенсії у рішенні не наведено.

Наявний у позивача страховий стаж відповідач-2 обчислив у 20 років 4 місяці 6 днів.

Тобто, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідач-2 виходив з того, що позивачу не вистачає близько 8 років страхового стажу (оскільки Закон № 1058-IV вимагає наявність 28 років стажу).

Суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби і періоду роботи у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ.

Період військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981 становить 2 роки 6 днів.

Період роботи у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ з 27.12.1982 по 13.07.1995 становить 12 років 6 місяців 12 днів.

Отже, період проходження позивачем військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981 і період роботи у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ з 27.12.1982 по 13.07.1995 сукупно із розрахованим відповідачем-2 стажем у 20 років 4 місяці 6 днів становить більше 28 років, що є достатнім для призначення пенсї за віком.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача-2 від 15.09.2021 № 90 та наявність підстав для його скасування.

Позивач просить визнати оскаржуване рішення таким, що не відповідає Конституції України. У задоволенні такої вимоги належить відмовити, оскільки такий спосіб захисту права не відповідає статтям 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд установив наявність у позивача страхового стажу достатньої тривалості для призначення пенсії за віком.

За таких умов належним і ефективним способом захисту права позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання відповідача-1 призначити і виплатити позивачу пенсію за віком.

Суд зобов`язує призначити і виплатити позивачу пенсію саме відповідача-1, оскільки він є органом Пенсійного фонду за місцем проживання позивача, до якого позивач звертався за призначенням пенсії. Відповідач-2 лише розглядав заяву про призначення пенсії за принципом екстериторіальності.

Щодо аргумента відповідача-1 про відсутність права суду на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача та про виключність дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України щодо прийняття рішень з питань призначення, пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні.

Суд обчислив страховий стаж позивача за період військової служби та роботи у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ відповідно до даних військового квитка та трудової книжки позивача, тому відсутні підстави, що такий стаж визначений на розсуд суду.

Також у випадку, що розглядається, не йдеться про прийняття судом рішення про призначення пенсії позивачу замість органу Пенсійного фонду України. Суд користується повноваженнями, наданими статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити певні дії (призначити пенсію).

Щодо дати, з якої позивачу належить призначити пенсію.

Позивач досяг пенсійного віку у 60 років 29.07.2021 та звернувся за призначенням пенсії 08.09.2021.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, відповідача належить зобов`язати призначити позивачу пенсію з 30.07.2021.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 08.09.2021 № 9446 суд вказує на таке.

Сторонами не подано до суду копії заяви від 08.09.2021 № 9446. Разом з тим, у листі відповідача-1 від 27.09.2021 № 1400-0304-8/64871 зазначена дата подання позивачем заяви про призначення пенсії 08.09.2021. Відповідач-1 не заперечив, що заява позивача про призначення йому пенсії була зареєстрована за № 9446. Отже, розглядаючи цю позовну вимогу, суд виходить з того, що в цій заяві позивач просив призначити йому пенсію.

Суд бере до уваги, що позивач просить зобов`язати відповідача призначити пенсію і суд задовольняє таку позовну вимогу. Суд визнав протиправним та скасував рішення відповідача-2 про відмову в призначенні пенсії позивачу, установив наявність у позивача достатнього страхового стажу. За таких умов спірні правовідносини не передбачають права відповідача-1 як суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (тобто призначати чи не призначати пенсію позивачу). Тому суд застосовує такий спосіб захисту, як зобов`язання вчинити певні дії (призначити пенсію). За таких умов зобов`язання розглянути заяву не є ефективним способом захисту права позивача.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 992,40 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви.

Судовий збір на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, оскільки саме у зв`язку з його неправильними діями (прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії) виник спір.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159) , Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код: 21782461) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15.09.2021 №90 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) період проходження військової служби з 17.10.1979 по 22.10.1981 та період роботи у Донецькій ТЗБ УРС МЧМ з 27.12.1982 по 13.07.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) призначити та виплатити з 30.07.2021 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) пенсію за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 26.07.1979 по 15.10.1979 відмовити.

У задоволенні позовної вимоги про визнання рішення від 15.09.2021 №90 таким, що не відповідає Конституції України, відмовити.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 № 9446 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код: 21782461) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна