Справа № 620/3143/22
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3143/22 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

23.01.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" (надалі - ТОВ "НПК Інвест") подало до суду позов до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (надалі - ГУ ДПС у Чернігівській області та відповідач 1), Державної податкової служби України (надалі - ДПС України та відповідач 2), яким з урахуванням заяви про виправлення описки, просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових ГУ ДПС у Чернігівській області №3784625/35195082 від 10.02.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 03.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 03.12.2021 датою її фактичного отримання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Позивач не згоден з висновками податкового органу, що підприємство підпадає під критерії ризиковості платника податку, внаслідок чого, вважає, що відповідачем протиправно зупинено реєстрацію податкової накладної.

Позивач наполягає, що товариство надало необхідні документи на підтвердження операцій з постачання товарів, а відповідачем у спірному рішення не вказано, який саме документ складений з порушенням законодавства і яких документів не вистачає для реєстрації податкової накладної.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано рішення №3784625/35195082 від 10.02.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 03.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 03.12.2021, складену товариством з обмеженою відповідальністю "НПК ІНВЕСТ", датою її фактичного подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НПК ІНВЕСТ" судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НПК ІНВЕСТ" судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

При цьому в резолютивній частині рішення судом помилково зазначено рішення №3784625/35195082 від 10.01.2022, що має бути виправлено судом першої інстанції відповідно до ст.253 КАС України.

Відповідачем-1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачі діяли в межах та у спосіб визначений постановою КМУ від 11.12.2019 № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема п.6 цього Порядку, а саме коли за результатами автоматичного моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Крім того, апелянт зазначив, що спірне рішення було прийнято з дотримання порядку прийняття таких рішень, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 № 520.

Апелянт вказує, що позивач на повідомлення податкового органу про зупинення реєстрації податкової накладної надіслав свої пояснення та пакет документів на підтвердження проведення господарської операції, проте, комісія перевіривши подані документи, дійшла висновку, що вони складені з порушенням законодавства, і при прийнятті спірного рішення врахувала інформацію з інших джерел (електронні реєстри державних органів), в яких зазначено, що підприємство (позивач) задіяне у формуванні та розповсюдженні ймовірно ризикового податкового кредиту.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано на правильність висновків суду першої інстанції.

При цьому у відзиві заявлено клопотання про стягнення із відповідачів на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Обставини, встановлені судом.

ТОВ "НПК ІНВЕСТ" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законодавством порядку 13.07.2007 та перебуває на податковому обліку як платник податків.

ТОВ "НПК ІНВЕСТ" здійснює господарську діяльність, що відповідає Коду КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний), Коду КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, Коду КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів, Коду КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Так, 10.11.2021 між ТОВ «НПК ІНВЕСТ» (як Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міос» (як Покупцем) було укладено Договір №01-1121 поставки паливних гранул (надалі - Договір), згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, предбачених цим Договором, передати у власність Покупця деревні пелети (паливні гранули) з хвойних порід деревини (далі за текстом Товар), який належить йому на підставі права власності, а Покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим Договором, прийняти Товар та сплатити за нього визначену грошову суму.

Згідно п. 2.3 Договору вартість товару визначається за метричну тону відповідно до специфікацій, що містяться в додатках до цього Договору і складаються на кожну партію товару.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що оплата товару Покупцем здійснюється на підставі рахунків-фактур, виданих Постачальником.

Додатком №5 до Договору №01-1121 від 10.11.2021 Сторони узгодили, що Поставка товару буде здійснюватись у обсязі 23 т, вартістю 5550, 00 грн за 1 т (без ПДВ), загальною вартістю 153 180,00 грн на умовах попередньої оплати.

На виконання досягнутих домовленостей 03.12.2021 Позивачем було виставлено рахунок №10 на суму попередньої оплати товару за Договором №01-1121 від 10.11.2021 поставки паливних гранул та Специфікацією №5 від 30.11.2021 на загальну вартість 153 180,00 грн.

Надалі ТОВ «Міос» 03.12.2021 було перераховано Позивачу грошові кошти у розмірі 1380,00 грн (відповідно до платіжного доручення №12802 від 03.12.2021), 151 800,00 грн (відповідно до платіжного доручення № 804 від 03.12.2021), що загалом становить 153 180,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем складено податкову накладну №2 від 03.12.2021 у встановлений нормативними актами строк, я саме на дату зарахування авансу за товар та надано ПН для реєстрації центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому, звертаємо увагу суду на те, що відвантаження попередньо оплаченого товару було здійснено 29.12.2021, що підтверджується накладною № 10 від 29.12.2021.

Станом на дату складання ПН №2 від 03.12.2021 відвантаження товару покупцю Позивачем не здійснювалось.

У подальшому ТОВ "НПК ІНВЕСТ" податкову накладну № 2 від 03 грудня 2021 року подано на реєстрацію в єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, відповідно до змісту Квитанції, реєстрація вищевказаної податкової накладної була зупинена із зазначенням: «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПНУРК від 03.12.2021 №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

На виконання вимог податкового органу Підприємством було надано пояснення на підтвердження інформації податкової накладної. (а.с. 20-21)

Однак, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - Комісія ДПС) було прийняте рішення №3784625/35195082 від 10.02.2022 про відмову в реєстрації складеної ТОВ "НПК ІНВЕСТ" податкової накладної № 2 від 03 грудня 2021 року.

He погоджуючись з рішенням комісії регіонального рівня позивач звернувся до Державної податкової служби України, але рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Державної податкової служби України № 9384/35195082/2 від 18.02.2022 скаргу залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Вважаючи таке рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У розумінні підпунктів 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно із п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації І відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) (пункт 13 Порядку № 1246).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок зупинення реєстрації 1165).

Відповідно до пунктів 4-11 Порядку зупинення реєстрації 1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладиа/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі (п.4).

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3)(п.5).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку що переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

-документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

-інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.

За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).

Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку (п.6), у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п.7).

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (п.8).

Платник податку отримує розраховані показники позитивної податкової історії через електронний кабінет (п.9).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації (п. 10).

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію додаткової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (п. 11).

Відповідно до п. 25- 27 Порядку зупинення реєстрації №1165, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (п. 25).

Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим МІНФІНОМ.

Комісія центрального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком (п. 26).

Комісія контролюючого органу в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, Податкового кодексу України та законів, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також цим Порядком (п. 27).

Відповідно до п. 8 критеріїв ризиковості платника' податку (додаток 1 до Порядку зупинення реєстрації 1165), у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, є правильним, відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами правомірність спірного рішення.

Зі змісту спірного рішення не вбачається, які саме первинні документи він вважає, що складені з порушенням законодавства, яких документів йому не вистачає чи які документи, на думку податкового органу є підробленими.

Матеріалами справи підтверджено, що підприємство на вимогу відповідача надало необхідний перелік документів на підтвердження здійснення господарської операції, зокрема поставки товару та оплати.

Крім того, апелянт не надав суду доказів на підтвердження його аргументів про те, що це підприємство «задіяне у формуванні та розповсюдженні ймовірно ризикового податкового кредиту», при тому, що згідно вищевказаних норм, Комісія при прийнятті рішення зобов`язана у своєму рішенні зазначити конкретні документи, які вона використовувала при прийнятті такого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Тому колегія суддів вважає, що відповідач не доведено правомірність прийнятого ним рішення, суду не надано належних та допустимих доказів.

Всі інші доводи апелянта також не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи по суті позовних вимог і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на частини 9 та 11 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Разом з тим, пунктом 1 ч. 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано копії документів: договір про надання професійної правничої допомоги від 05.01.2022 № 05/01/22/2, додаток № 4 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 21.02.2022, рахунок на оплату № 36 від 21.02.2022 на суму 9000,00 грн, платіжне доручення № 110 від 21.02.2022 про сплату 9000 грн, ордер серії СВ № 1023535 від 22.02.2022 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000806 від 04.10.2019, на підтвердження повноважень адвоката.

Відповідач же, у відзиві на позовну заяву виклав свої заперечення щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у зв`язку з неспіврозмірністю понесених позивачем витрат на правничу допомогу з реальною складністю справи та реальним часом, необхідним для підготовки позовної заяви адвокатом, зокрема, у зв`язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності та адвокат не здійснював представництва у суді.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення в цій частині були прийняті до уваги заперечення відповідача, зокрема, підтримано позицію відповідача, з якою також погоджується суд апеляційної інстанції, що обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та заявленої суми до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на зазначені висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для повної відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомоги не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування в повному розмірі витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції з огляду на таке.

На підтвердження витрат, які позивачем понесено у зв`язку із апеляційним розглядом справи, що становить 7500,00 грн, позивачем надано копії: Договору № 05/01/22/2 від 05 січня 2022 року про надання правової (професійної правничої) допомоги та Додатку №6 від 23 серпня 2022 року до Договору № 05/01/22/2 від 05 січня 2022 року, рахунку на оплату №80 від 24.08.2022р., платіжного доручення №77 від 24.08.2022, акту наданих послуг №86 від 14.09.2022. З наданих документів вбачається, що послуги адвоката містять складання та подання відзиву на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 620/3143/22, що зайняло у адвоката 5 годин часу, вартістю 1500 грн за годину, всього 7500 грн.

Проте, зі змісту відзиву вбачається, що предметом розгляду у справі № 620/3143/22 є рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових ГУ ДПС у Чернігівській області №3784625/35195082 від 10.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 03.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних, коли спірним у справі № 620/3143/22 є рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових ГУ ДПС у Чернігівській області №3784625/35195082 від 10.02.2022, що певно є опискою.

При цьому зміст відзиву відповідає змісту позову в скороченій формі.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та пропорційність витраченого часу обсягу виконаних робіт та наданих послуг.

Як, вже було зазначено вище, послуги адвоката в апеляційному суді полягають у складанні та поданні відзиву на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 620/3143/22, що зайняло у адвоката 5 годин часу, вартістю 1500 грн за годину, всього 7500 грн.

При цьому, колегією суддів було зауважено, що зміст відзиву відповідає змісту позову в скороченій формі.

З огляду на вищенаведені норми закону та практику Європейського суду та Верховного Суду з прав людини, колегія суддів вважає не пропорційним витрачений час адвоката обсягу виконаних робіт та наданих послуг, а саме 8 годин за складання відзиву, зміст якого відповідає скороченій позовній заяві та відповіді на відзив відповідача, тому розмір гонорару адвоката у сумі 7500 грн у суді апеляційної інстанції є необґрунтованим та підлягає задоволенню в частині, а саме колегія суддів вважає, що обсяг виконаних робіт є пропорційним одній годині, враховуючи, що на підготовку та складання позову адвокат вже затратив 4 години та на складання відповіді на відзив відповідача 2 години, отже відшкодуванню підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

При ухвалені рішення в частині відшкодування судових витрати на професійну правничу допомогу колегією суддів враховувались висновки Верховного Суду, викладені у додатковій постанові від 26.01.2023 у справі № 640/11149/20.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК Інвест" до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК ІНВЕСТ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НПК ІНВЕСТ" та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель