Справа № 143/724/22
Суддя: Сич С. М.
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 143/724/22
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2023 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Погребище Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

Встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє адвокат Гончарук Р.О., звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивовано тим, що 26.08.2022 року позивач за адресою реєстрації свого місця проживання отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 072231, винесену 17.08.2022 року поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я., відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за правопорушення, передбачені частинами 1,2 ст. 122 КУпАП.

Із пункту 5 постанови слідує, що ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 17.08.2022 року о 16 год. 18 хв. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 30 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та, їдучи у крайній лівій смузі руху, з якої дозволяється рух лише ліворуч, здійснив рух прямо та виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги підпункту «г» п 8.4 та п.11.4 Правил дорожнього руху (надалі ПДР).

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Як стверджує позивач у вказаний у оскаржуваній постанові день та час він дійсно здійснював керування автомобілем по автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська. Після проїзду одного з перехресть його зупинив екіпаж патрульної поліції та повідомив, що водієм порушено правила проїзду перехрестя. Позивач заперечив та повідомив, що при проїзді через перехрестя вимог ПДР не порушував, оскільки виїжджав на перехрестя не з крайньої лівої смуги, як припустили поліцейські, а із дозволеної смуги руху, а тому вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» не порушував, на зустрічну смугу не виїжджав. Також позивач висловив вимогу до патрульних поліцейських про надання доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Працівником поліції для огляду на місці позивачеві було надано відеозапис, з якого, на думку позивача, не вбачалося вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення. Після перевірки документів працівниками поліції було дозволено позивачеві продовжити рух. За участю позивача справа про адміністративне правопорушення не розглядалася. Постанова при ньому не виносилася, про її складання він дізнався 26.08.2022 року за обставин, наведених вище.

Таким чином, оскільки він не порушував вимог ПДР за обставин, викладених у постанові, то відсутня подія адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП, та, як наслідок, відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також позивач стверджує, що самостійною підставою для скасування постанови є та обставина, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без його участі, внаслідок чого він був позбавлений можливості скористатися правами, встановленим ст. 268 КУпАП, зокрема, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.9, 247, 251, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 286, 288 КАС України, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВАБ № 072231 від 17.08.2022 року, винесену поліцейським СРПП ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 06.09.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19, 20).

11.09.2022 року на адресу суду електронною поштою надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ГУНП в Тернопільській області Галини Поважної, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.

В обґрунтування заперечення проти позову посилається на те, що доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 ст.122 КУпАП, є фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановила наявність адміністративного правопорушення.

Разом з тим, зазначає, що факт здійснених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується відео з реєстратора службового автомобіля працівників поліції та відео з боді-камер сержанта поліції Юлії Конопелько, де на 00:16 та на 01:03 відео-файлу 00000__0001А позивач виправдовує вчинене ним порушення дорожньою обстановкою та поведінкою інших учасників дорожнього руху. Також на вказаному відеофайлі зафіксовано як після перегляду відео з реєстратора поліцейського автомобіля позивач починає проявляти негідну поведінку, відверто насміхається з працівників поліції та вживає «дворову» лексику відносно них. На відеофайлі 00000__0001А видно, як позивач реагує на роботу поліцейських і під час зачитування його прав просто обертається до них спиною і витирає ганчіркою своє авто.

Також наголошує на тому, що постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення та складена у відповідності до вимог ст.ст. 258, 283 КУпАП. При цьому, на думку представника відповідача, за даних спірних адміністративно правових відносин протокол про адміністративне правопорушення не складається (а.с. 30-36).

Позивач та його представник - адвокат Гончарук Р.О. в судове засідання, призначене на 25.01.2023 року не з`явилися, проте через канцелярію суду від представника позивача адвоката Гончарука Р.О. надійшла заява, в якій він просить судовий розгляд провести без участі позивача та його представника, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 62).

Водночас, в судовому засіданні 27.10.2022 року представник позивача адвокат Гончарук Р.О. позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини.

Представник відповідача ГУНП у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, проте у відзиві представник відповідача Галина Поважна просила розглянути справу без її участі у зв`язку з зайнятістю по службі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що 17.08.2022 року поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 072231 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

За змістом цієї постанови ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 17.08.2022 року о 16 год. 18 хв. на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 30 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та, їдучи у крайній лівій смузі руху, з якої дозволяється рух лише ліворуч, здійснив рух прямо та виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги підпункту «г» п 8.4 та п.11.4 ПДР (а.с. 8).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови позивачеві, зокрема, ставиться у вину не виконання вимог підпункту «г» п 8.4 та п.11.4 ПДР.

Згідно із п. 8.1 ПДР визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.2 ПДР визначено, що дорожній знак встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщенні над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

В силу п.8.2 1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до вимог підпункту «г» п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.16 «Напрямок руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволяє напрямки руху по кожній з них. Дія знаку, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки, установлені на ньому не дають інших вказівок.

Згідно із п. 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

За змістом вжитого у пункті 1.10 ПДР терміну дорожня обстановка сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП забороняється перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (ст. 248).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, доданих до відзиву, не вбачається наявності на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська 30 км інформаційно-вказівних знаків, які запроваджують або скасовують певний режим руху, над розділювальною смугою та проїзною частиною, в тому числі дорожнього знака 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Крім того, із наданого відеозапису, на думку суду, не можливо достеменно та поза розумним сумнівом дійти висновку, що відображений на ньому транспортний засіб виїхав на зустрічну смугу руху.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що із матеріалів відеозапису, здійсненого поліцейським безпосередньо на перехресті, не можливо встановити, що проїжджаючий перехрестя транспортний засіб є саме автомобілем DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позаяк вони не містять відомостей щодо державного номерного знаку цього транспортного засобу.

В той же час, зі змісту відеозаписів вбачається, що при спілкуванні ОСОБА_1 із працівниками поліції 17.08.2022 року останній не визнавав свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, оскільки, не заперечуючи спочатку факту виїзду на зустрічну смугу руху, в подальшому звернув увагу поліцейських на відсутність у них доказів його винуватості, а саме на ту обставину, що на наданих йому для ознайомлення відеофайлах не видно номерного знака автомобіля.

Разом із цим, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Такий правовий висновок сформульований у п.47 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17).

Таким чином, представник відповідача не надав суду достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд вважає, що з боку ОСОБА_1 порушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 122 КУпАП, не вбачається, оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в постанові, відповідачем не надано, а тому в діях позивача відсутній склад окреслених адміністративних правопорушень.

За змістом п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За такого правового регулювання та обставин справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі №240/12/17.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за наслідками розгляду справи необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 20, 77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 072231 від 17.08.2022 року, винесену поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Зборів) Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області сержантом поліції Конопелько Ю.Я., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частинами 1, 2 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, ідентифікаційний код 40108720, місце знаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністртивного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 27.01.2023 року.

Суддя