Справа № 320/6978/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м. Київ № 320/6978/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

як відокремленого підрозділу ДПС

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС із позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 237487,01 грн. та по військовому збору з фізичних осіб у сумі 19733,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що податковий борг відповідача з податку на доходи фізичних осіб в сумі 237487,01 грн. та по військовому збору з фізичних осіб в сумі 19733,92 грн. утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум грошових зобов`язань, визначених згідно податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги. Просить позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві відповідачем висловленозаперечення проти задоволення позову. Вказано, що сума заборгованості є неузгодженою, оскільки оскаржена в судовому порядку податкова вимога скасована рішенням суду.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Фізична особа ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в контролюючих органах як платник податків.

Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 237 487,01 грн. та по військовому збору з фізичних осіб у сумі 19733,92 грн.

Так, зазначена сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору з фізичних осіб виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 05.04.2018 № на суму 43200,00 грн., № на суму 170,00 грн., № на суму 510,00 грн., № на суму 3600,00 грн.

Також відповідачу було направлено податкову вимогу від 13.06.2018 №117459-17 на суму 257220,93 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі №826/14545/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги (форми «Ф») від 13.06.2018 №117459 щодо слати податкового боргу у сумі 257220,93 грн. позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №117459-17 від 13.06.2018, складену Головним управлінням ДФС у м. Києві. Рішення набрало законної сили 18.01.2021.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 67 Конституції України на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Згідно пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У визначені Податковим кодексом України строки відповідачем не сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання.

За змістом пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України позивач надіслав відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 13.06.2018 №117459-17, яка отримана відповідачем та оскаржена в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду від 22.09.2020 по справі №826/14545/18, яке набрало законної сили 18.01.2021 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №117459-17 від 13.06.2018, складену Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Підпунктом 60.1.5. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Отже, вимога Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 13.06.2018 №117459-17 вважається відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

На підставі приписів статті 59 Податкового кодексу України позивач зобов`язаний був надіслати нову податкову вимогу.

Після скасування 22 вересня 2020 року Окружним адміністративним судом м. Києва податкової вимоги Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 13.06.2018 №117459-17 на суму 257220,93 грн., вимога відповідачу не надсилалась.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для стягнення податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, в задоволені позову необхідно відмовити.

Щодо вимоги представника відповідача про стягнення з Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 7000 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно положень статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ст. 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що між відповідачем та адвокатом Горевої К.С. 29.07.2021 укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №29/07, відповідно до якого даний договір укладається відповідно до усної пропозиції клієнта із зазначенням всіх істотних умов даного договору і попереднім досягненням повної згоди між Клієнтом та адвокатом, щодо всіх істотних умов даного договору підтвердженням чого є укладання даного Договору.

Зі змісту акта приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 01.08.2021 вбачається, що розмір витрат на правову допомогу складається із:

1500,00 грн. аналіз наявних у клієнта документів та форсування правової позиції щодо позовної заяви ГУ ДПС у м. Києві про стягнення податкового боргу;

5500,00 грн. написання та подання відзиву на позовну заяву по справі №320/6978/21.

Згідно даного акту, сторони погодили, що загальна вартість фактично даної позиції адвокатом правової допомоги складає 7000 грн.

Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 7000,00 грн.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд бере до уваги, що адвокатом дійсно надані послуги, які включали в себе підготовчий процес для розгляду даної справи в суді збір і систематизацію документів для вироблення правової позиції, складення та подачу адміністративного позову, витребування та надання доказів.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності цих витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання позивача про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь відповідача половини понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС.

Позивач - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

Відповідач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Колеснікова І.С.