Справа № 640/25454/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишина О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до Північного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернувся до суду з позовом до Північного офісу Держаудитслужби в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок про результати моніторингу процедури закупівель - відкритих торгів (ідентифікатор закупівель ID UА-2020-06-04-005082-c) за предметом закупівлі ДК 021:2015: 09210000-4 Мастильні засоби (Оливи моторні та трансмісійні Промислові оливи та мастила; Оливи для екскаваторів, механічних з`єднань, гідравлічні оливи та інші) (порушення вимог порушення частини 6 статті 17 Закону № 922-VIII.) (ідентифікатор моніторингу оголошення № UА-2020-06-04-005082-c.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства фінансів України від 17.01.2018 № 37/11, яким затверджено Порядок взаємодії електронної системи закупівель з інформаційними системами Державної фіскальної служби України щодо обміну інформацією про відсутність або наявність заборгованості (податкового боргу) зі сплати податків, зборів, платежів, контроль за якими покладено на органи Державної фіскальної служби України, в учасника процедури закупівлі. При цьому, апелянт вказує, що відповіді отримані з органів ДФС є офіційними документами, що підтверджують відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету. Таким чином, апелянт зазначає, що відповідь органу ДФС, оприлюднена в електронній системі закупівель 03.08.2020 року о 16:14 та яка міститься у відкритому доступі підтверджує відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету у учасника ТОВ «РІМОЛ», а тому, Замовник застосував положення ч. 5 ст. 17 Закону та не вимагав додаткового документального підтвердження публічної інформації, що є доступною в електронній системі закупівель.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Держаудитслужби від 21.09.2020 №160, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», пункту 9 Положення Держаудитслужби від 03.02.2016 №43 Північним офісом Держаудитслужби розпочато процедуру моніторингу закупівлі КП «Київтеплоенерго» - ДК 021:2015:09210000-4 Мастильні засоби (Оливи моторні трансмісійні; Промислові оливи та мастила; Оливи для екскаваторів, механічних з`єднань, гідравлічні оливи та інші) (оголошення № UA-2020-06-04-00005082-с).

За результатами моніторингу затверджено Висновок про результати моніторингу процедури закупівлі.

Висновком встановлено порушення частини шостої статті 17 Закону №922-VІІІ, а саме: Переможцем процедури закупівлі у строк, що не перевищує десяти днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлено про намір укласти договір про закупівлю, проте не надано Замовнику довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету, що контролюється органами державної фіскальної служби, яка видана не раніше 30 днів до дати розкриття тендерних пропозицій відповідним органом державної фіскальної служби, шляхом її оприлюднення в електронній системі закупівель.

З огляду на встановлені порушення, керуючись статтями 2, 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в України» Північним офісом Держаудитслужби зобов`язано КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема, шляхом дотримання принципів публічних закупівель через забезпечення неупередженого розгляду і відхилення тендерних пропозицій, відповідно до статті 31 Закону та недопущення таких порушень у подальшому і протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи щодо вжиття заходів, направлених на виконання зобов`язань.

Не погоджуючись із висновком про результати моніторингу закупівлі, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі також - Закон №2939-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Статтею 2 Закону №2939-XII визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, до яких належить здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 р. №43 (далі також - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 Положення №43 ,основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю.

За змістом підпункту 3 пункту 4 Положення №43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення моніторингу закупівель.

Відповідно до пункту 7 Положення №43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Пунктом 1 Положення про Північний офіс Державної аудиторської служби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 р. №23, визначено, що Південний офіс Державної аудиторської підпорядковується Держаудислужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.

Отже, відповідач є територіальним органом Держаудитслужби та до його повноважень належить здійснення фінансового контролю через проведення моніторингу закупівель.

Статтею 5 Закону №2939-XII визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.

Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 14 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (далі - Закон №922-VIII) - моніторинг процедури закупівлі - аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.

Частиною 1 статті 18 вищевказаного Закону передбачено, що антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав і законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) ухвалюються від імені Антимонопольного комітету України.

Статтею 1 Закону № 922-VIII визначено, що:

- тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

- тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Частина друга статті 22 Закону № 922-VIII визначає відомості, які зазначаються у тендерній документації.

Цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно з пунктом 3 цієї статті тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації.

Тендерна документація може містити правила зазначення в договорі про закупівлю грошового еквівалента в національній чи іноземній валюті за офіційним курсом, установленим Національним банком України станом на дату проведення електронного аукціону.

При цьому, частиною 4 статті 22 Закону № 922-VIII визначено, що тендерна документація не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників, а також вимог щодо документального підтвердження інформації про відповідність вимогам тендерної документації, якщо така інформація є публічною, що оприлюднена у формі відкритих даних згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації» та/або міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Як вбачається з матеріалів справи, Північним офісом Держаудитслужби здійснено моніторинг закупівлі КП «Київтеплоенерго» - ДК 021:2015:09210000-4 Мастильні засоби (Оливи моторні трансмісійні; Промислові оливи та мастила; Оливи для екскаваторів, механічних з`єднань, гідравлічні оливи та інші) (оголошення № UA-2020-06-04-00005082-с).

Предметом аналізу були питання: визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації щодо закупівлі, відповідності вимог тендерної документації вимогам Закону №922-УІІІ, розгляду тендерних пропозицій, своєчасності укладання договору та його оприлюднення, відповідності його умов тендерній пропозиції переможця.

Під час аналізу досліджено: річний план закупівель на 2019 рік, оголошення про проведення відкритих торгів, тендерну документацію, затверджену рішенням тендерного комітету від 02.07.2020 №1208, протокол розгляду тендерних пропозицій ТОВ «Рімол» (Переможець торгів), ТОВ «Енергомережа», повідомлення про намір укласти договір, договір від 21.08.2020 №1011/ДЗЗ-20.

З Додатку №1 тендерної документації Замовникf вбачається, що учасники процедури закупівлі мали подати у строк, що не перевищує десяти днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір шляхом оприлюднення в електронній системі закупівель документу, а саме: довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету, що контролюються органами державної фіскальної служби, виданої не раніше як 30 днів до дати розкриття тендерних пропозицій відповідним органом державної фіскальної служби України.

Згідно оскаржуваного Висновку, моніторингом встановлено, що учасником закупівлі ТОВ «РІМОЛ» не надано Замовнику довідку про відсутність заборгованості, що дає підстави для висновку про недотримання позивачем пункту 13 частини першої статті 17 Закону №922-VІІІ та порушення частини шостої статті 17 Закону №922-VІІІ.

Отже, контролюючий орган дійшов висновку про те, що в порушення вимог частини 1 статті 31 Закону № 922-VIII Замовник не відхилив тендерну пропозицію Переможця у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують відсутність підстав, установлених статтею 17 Закону № 922-VIII.

Так, відповідно п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону №922-VІІІ, Замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника або відмовити в участі у переговорній процедурі закупівлі (крім випадків, зазначених у пунктах 2, 4, 5 частини другої статті 40 цього Закону) в разі, якщо: учасник процедури закупівлі має заборгованість із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім випадку, якщо такий учасник здійснив заходи щодо розстрочення і відстрочення такої заборгованості у порядку та на умовах, визначених законодавством країни реєстрації такого учасника.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 17 вказаного Закону замовник у тендерній документації зазначає, що інформація про відсутність підстав, визначених у частинах першій і другій цієї статті, надається в довільній формі. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством відсутності підстав, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації, що міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Отже, зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що замовник визначає спосіб документального підтвердження відсутності підстав, передбачених, зокрема ч. 2 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі», саме для переможця процедури закупівлі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністерства фінансів України від 17.01.2018 № 37/11, яким затверджено Порядок взаємодії електронної системи закупівель з інформаційними системами Державної фіскальної служби України щодо обміну інформацією про відсутність або наявність заборгованості (податкового боргу) зі сплати податків, зборів, платежів, контроль за якими покладено на органи Державної фіскальної служби України, в учасника процедури закупівлі.

При цьому, апелянт вказує, що відповіді отримані з органів ДФС є офіційними документами, що підтверджують відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету.

Таким чином, апелянт наполягає на необхідності застосування до спірних правовідносин третього речення абз. 1 ч. 3 ст. 17 та п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі», адже інформація про наявність заборгованості зі сплати податків і зборів є публічною.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що у тендерній документації зазначаються, зокрема, такі відомості: один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність вимогам статті 17 у разі, якщо така інформація міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Вирішуючи питання про співвідношення правил, зазначених в п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі», колегія суддів враховує, що третє речення ч. 3 ст. 17 та п. 2 ч. 2 ст. 22 визначають загальні правила щодо встановлення замовником вимоги про підтвердження інформації, визначеної ст. 17 вказаного Закону, для усіх без винятку осіб, які надають тендерну пропозицію і набувають статусу учасників закупівлі.

Водночас ч. 3 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачає також особливості підтвердження чітко визначеного кола інформації, а саме - тієї, що визначена в п.п. 2, 3, 5, 6, 8 ч. 1 та в ч. 2 ст. 17 вказаного Закону, для чітко визначеного кола учасників закупівлі, а саме - того учасника, якого визначено переможцем торгів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що КП «Київтеплоенерго» мало право визначати спосіб підтвердження переможцем торгів інформації про відсутність заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, тендерною документацією чітко встановлено обсяг документів, які мають подати учасники закупівлі, зокрема й довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до бюджету, визначено спосіб подачі, а саме: шляхом оприлюднення в електронній системі закупівель.

Таким чином, колегія суддів наголошує на тому, що частиною третьою статті 17 Закону № 922-VIII визначено обов`язок учасника процедури закупівлі в електронній системі закупівель під час подання тендерної пропозиції підтвердити відсутність підстав, передбачених пунктами 5, 6, 12 і 13 частини першої та частиною другою цієї статті, зокрема відсутність податкової заборгованості, і повноваження щодо визначення способу документального підтвердження цієї обставини переможцем процедури закупівлі надано замовнику процедури закупівлі, та щодо документального підтвердження вищевказаної інформації не підлягає застосуванню частина п`ята статті 17 Закону №922-VIII.

Беручи до уваги викладене, позивач як Замовник, встановивши невідповідність поданих документів визначеним в тендерній документації, порушив частину першу статті 31 Закону №922-VІІІ та не відхилив тендерну пропозицію ТОВ «Рімол», яке надалі стало Переможцем процедури закупівлі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного висновку Північного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.