Справа № 200/8760/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

31 січня 2023 року Справа №200/8760/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

при секретарі: Мухіній Є.О.

за участю сторін:

представника відповідача - Жаворонкової Ю.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки їх виплат

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури, у якому просить:

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у сумі 16 389,17 грн.;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні з 26.03.2021 року по день ухвалення судового рішення;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат за невикористану відпустку та 20 днів лікарняного при звільненні за період з 26.03.2021 року по 14.06.2021 року включно у розмірі 68 078,07 грн.

Ухвалою суду від 20.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року зупинено провадження по справі № 200/8760/21 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №200/5099/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії Офісу генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу від 24.03.2021 року № 659-к, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 02.08.2022 року поновлено провадження у справі. Розгляд справи було відкладено, роз`яснено учасникам справи право звернення до суду із заявою про розгляд справи без їх участі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 09.11.2022 року призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 28 листопада 2022 року о 14 год. 30 хв.

28.11.2022 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 17 січня 2023 року о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 17.01.2023 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, у сторін витребувані додаткові докази по справі, пов`язані з встановленням дати початку обліку строку звернення позивача з даним позовом до суду.

Позивач в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні наполягала на тому, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Сторонами надані письмові пояснення, з урахуванням яких суд вбачає наступне.

Згідно частин першої та третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено судом в ухвалі від 17.01.2023 з наказу відповідача про звільнення позивача не вбачається склад виплачених при звільненні коштів. Відтак з цього наказу неможливо зрозуміти, була чи ні виплачена позивачеві, зокрема, вихідна допомога.

Крім того, як зазначив у листі від 19.05.2021 року №27-580вих-21 відповідач, при розрахунку позивачеві була надана довідка про доходи та розрахунковий лист за березень 2021 року, про що мається відмітка у книзі реєстрації довідок за №21-85-447 від 26.03.2021.

Судом були витребувані докази надання позивачеві вказаної довідки та розрахункового листа за березень 2021 року. Відповідач у письмових поясненнях від 25.01.2023 зазначив про неможливість надання цих доказів, оскільки вони знаходилися у захопленій під час військових дій адміністративній будівлі Донецької обласної прокуратури, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. Університетська, буд. 6.

Також з метою встановлення початку обліку строку звернення до суду від позивача були витребувані письмові пояснення щодо дати надходження листа Донецької обласної прокуратури від 19.05.2021 року №27-580вих-21. У письмових поясненнях від 23.01.2023 позивач вказав про неможливість точного визначення дати отримання вказаного листа та інших документів через втрату доступу до відповідної комп`ютерної техніки.

Водночас, на вимогу суду відповідачем надані докази направлення ОСОБА_1 листа Донецької обласної прокуратури від 19.05.2021 року №27-580вих-21, у якому була наявна інформація щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги. Зокрема, наданий звіт з комп`ютерної програми ІС "СЕД" про надіслання листа №27-580вих-21 від 19.05.2021 на електронну адресу .

Саме ця адреса електронної пошти зазначена позивачем як його у позовній заяві та запитах на отримання публічної інформації від 22.04.2021. Загальновідомою обставиною є відсутність значного проміжку часу між надісланням та надходженням листа електронної пошти. Тому у разі надсилання його відповідачем 19.05.2021, лист надійшов на електронну поштову скриньку позивача також 19.05.2021 року. Отже, позивач мав можливість вже 19.05.2021 ознайомитися зі змістом листа Донецької обласної прокуратури №27-580вих-21 від 19.05.2021.

Як зазначено вище, строк звернення до суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У такий спосіб законом передбачена альтернатива при обранні дати початку обліку строку звернення до суду. Тому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що он фактично ознайомився зі змістом вказаного листа у середині червня 2021 року. Виходячи з обов`язку позивача добросовісного користування власними правами та проявляти належний інтерес до їх захисту, суд вважає, що позивач мав можливіть та повинний був дізнатися про їх порушення після надходження до нього 19.05.2023 електронного листа №27-580вих-21. А тому строк звернення до суду має обліковуватися з наступного дня - 20.05.2023.

Водночас, досліджуючи питання тривалості строку звернення до адміністративного суду судом з`ясована одночасна наявність з цього приводу двох правових висновків Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду.

Так, за наслідками розгляду справи №460/4239/21 у постанові від 01 серпня 2022 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що вихідна допомога при звільненні не входить до структури заробітної плати, а тому підстави для застосування частини третьої статті 233 КЗпП відсутні. Зважаючи на це суд з посиланням на частину п`яту статті 122 КАС України визнав, що для звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення вихідної допомоги, як і до позовів щодо звільнення з публічної служби, встановлено місячний строк.

Натомість у прийнятих пізніше постановах від 24 листопада 2022 року у справі №280/7483/20 та від 29 листопада 2022 року у справі № 200/4481/21 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду дійшов інших висновків.

Так, частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

При цьому, частиною другою цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 і №9-рп/2013. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

До «усіх виплат» (заробітна плата, компенсація за невикористані відпустки, інші виплати) також належить і виплата вихідної допомоги (що є предметом позовних вимог), яка гарантована статтею 43 Конституції України.

Поняття та підстави виплати вихідної допомоги визначені статтею 44 КЗпП України. За змістом цієї норми вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, що виплачуються працівникові при звільненні. Тобто, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Отже, спір у цій справі стосується невиплати вихідної допомоги при звільненні на яку працівник має право, згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про її стягнення.

Цей правовий висновок сформований пізніше у часі, містить відповідне обгрунтування, тому суд під час розгляду справи керується саме ним. Виходячи з цього, строк звернення з адміністративним позовом у справі, що розглядається, починається з 20.05.2021 та не обмежується, а тому додержаний позивачем.

Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про виконання всіх завдань підготовчого провадження, можливість його закриття та призначення справи до судового розгляду по суті на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статями 180, 181, 183, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, до розгляду по суті на 07 березня 2023 року о 13 год. 45 хв..

Явка сторін у судове засідання не є обов`язковою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.