Справа № 380/15351/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування постанов

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) , місцезнаходження: 79066, м.Львів, пр.Червоної Калини, 109, в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- постанову про відкриття виконавчого провадження №70024537 від 17.10.2022;

- постанову №70024537 від 17.10.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанову №70024537 від 17.10.2022 про стягнення виконавчого збору.

Позов обґрунтований тим, що 26.06.2022 постановою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України серії 2АВ №00382277 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340грн за порушення вимог пункту 12.9 б Правил дорожнього руху. Вказана постанова містить неправильні дані щодо дати набрання законної сили та місця проживання особи, яка притягається до відповідальності. Позивач зазначає, що вказана постанова не набрала законної сили, оскільки їй не надсилалась та не отримувалась, а тому, не підлягала примусовому виконанню.

Також позивач звертає увагу на те, що строк звернення до виконання постанови серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 завершився 26.09.2022. Вказана постанова звернута до виконання на підставі заяви від 30.09.2022, поданої 07.10.2022, тобто після спливу строку, визначеного законом. Наполягає на пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вказане, на думку позивача, має наслідком протиправність постанов, прийнятих у виконавчому провадженні №70024537.

25.11.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що строк набрання законної сили постановою серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 зазначений у самій постанові, а саме 19.07.2022. З таких підстав, доводи позивача про те, що така не набрала законної сили є безпідставними.

Також зазначає, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить 3 місяці з моменту набрання ним законної сили, а не з моменту прийняття постанови. Зважаючи на дату набрання законної сили постановою про притягнення до адміністративної відповідальності (19.07.2022), постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2022 прийнято з додержанням вказаного строку.

Третя особа пояснень на позовну заяву до суду не подала.

У судове засідання позивач явку представника не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, представник позивача подав до суду клопотання пор розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань, пов`язаних із розглядом справи до суду не надходило.

У судове засідання третя особа явку представника не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань, пов`язаних із розглядом справи до суду не надходило.

II. Рух справи

Ухвалою від 02.11.2022 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 14.11.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, витребував додаткові докази, а також залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Ухвалою від 23.12.2022 суд витребував додаткові докази у справі.

Ухвалою від 17.01.2023 суд призначив справу до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін.

Заходи забезпечення позову у справі не вживались.

III. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340 грн. У вказаній постанові зазначена дата набрання такою законної сили 19.07.2022 та адреса проживання порушника: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_3 є ТзОВ Геос-Львів (місцезнаходження: м.Львів, вул.Угорська, 14).

Як встановлено судом та визнається позивачем, ОСОБА_1 є керівником ТОВ Геос-Львів.

Згідно з відомостями інформаційного ресурсу Національної автоматизованої системи Міністерства внутрішніх справ України адреса реєстрації та проживання ОСОБА_1 збігаються - АДРЕСА_2 .

Натомість, у паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 13.10.1995 ОСОБА_1 , місце проживання останньої зазначено: АДРЕСА_1 .

Управління безпеки дорожнього руху Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернулося до виконавця із заявою від 30.09.2022 про примусове виконання постанови серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022.

Державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бурій В.Я. 17.10.2022 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №70024537 з виконання постанови серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022. У той же день прийнято постанову №70024537 від 17.10.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 333,20грн та постанову №70024537 від 17.10.2022 про стягнення виконавчого збору на суму 68грн.

Не погоджуючись із згаданими постановами, прийнятими в межах виконавчого провадження №70024537, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII (далі Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

За текстом частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; .

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених вказаним Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон України № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Як передбачено частиною першою статті 4 Закону України №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону України №1403-VIII).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 вказаного Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За текстом частини першої статті 4 Закону України №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 статті 4 Закону України №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим згаданою статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 згаданого Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 вказаного Закону України, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі оскаржується правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2022 ВП №70024573, зокрема, з тих мотивів, що, на думку позивача, у виконавчому документі та оскарженій постанові неправильно зазначено місце проживання позивача: АДРЕСА_2 замість правильного: АДРЕСА_3 . Як вже встановив суд, позивач (боржник у виконавчому провадженні) проживає за адресою: АДРЕСА_3 . За тією самою адресою вона і зареєстрована, про що зроблено відповідні відмітки у її паспорті громадянина України.

Суд зазначає, що положення статті 24 Закону України №1404-VIII оперують термінами місце проживання, перебування боржника, а не зареєстроване місцем проживання як чинником, який впливає на визначення місця виконання рішення.

Спираючись на цільове тлумачення вказаної норми у системному зв`язку з іншими положеннями зазначеного Закону України, таку її конструкцію можна пояснити тим, що виконавчі дії мають провадитися з урахуванням (в межах) дійсного/фактичного місця проживання боржника. Тобто примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення).

Окрім того, здійснення виконавчих дій саме за місцем проживання/перебування боржника обумовлюється також змістом вказаних дій. Зауважимо, що йдеться про примусове виконання рішення, відповідно (встановлені) засоби й способи досягнення потрібного результату (належного виконання рішення) можна охарактеризувати як жорсткі стосовно боржника, адже виконавець зобов`язаний вживати всіх радикальних заходів для того, щоб рішення було виконано, позаяк пріоритет у цій процедурі мають інтереси стягувача.

Приміром, якщо йдеться про рішення майнового характеру, то звертається стягнення на майно боржника (у першу чергу - на кошти та інші цінності, за їх відсутності чи недостатності - на нерухоме майно (стаття 48 Закону України № 1404-VIII). Поряд з тим, за заявою стягувача виконавець може одразу звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (якщо сума стягнення не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати; стаття 68 Закону України № 1404-VIII).

У вимірі вказаного спору, якщо узагальнити весь спектр виконавчих дій/рішень виконавця, можемо виснувати, що вони відбуваються навколо боржника і його майна, що дає розуміння, чому місце виконання рішення законодавець прив`язав до місця проживання, перебування боржника. Подібним чином можна пояснити опосередкованість місця виконання рішення місцезнаходженням майна боржника, на яке можна звернути стягнення (за рішеннями майнового характеру).

У контексті обставин вказаної справи наведені міркування суду мають на меті донести думку про те, що місце проживання має відповідати дійсності. Іншими словами, не стільки номінальна адреса проживання боржника, скільки його фактичне, реальне місце проживання повинні визначати місце виконання рішення задля досягнення мети виконавчого провадження і дотримання його засад, визначених статтею 2 Закону України № 1404-VIII.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд звертає увагу, що адреса проживання (м.Львів, вул.Угорська, 14), яку стягувач зазначив у своїй заяві, адресованій державному виконавцю, зазначена також у виконавчому документі постанові серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022.

Суд встановив, що постанова серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 складена, у зв`язку з вчиненням правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а саме за перевищення швидкості особою, яка керувала транспортним засобом Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_3 .

Частина перша статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вже встановив суд, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_3 є юридична особа - ТзОВ Геос-Львів, місцезнаходження: м.Львів, вул.Угорська, 14, керівником якої є Набойщикова Г.В.

Таким чином, саме позивач як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, несе відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Стаття 279-1 КУпАП встановлює особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з частиною 1 статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 згаданого Кодексу.

Відповідно до частини 7 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 згаданого Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

Згідно з пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13 від 13.01.2020 винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік. Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова, яка не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів із дня її винесення, друкується з використанням засобів Системи та протягом п`ятнадцяти днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення за адресою місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, має надсилатися за місцезнаходженням юридичної особи: м.Львів, вул.Угорська, 14.

Суд наголошує на тому, що державний виконавець не має обов`язку перевіряти достовірність відомостей, зазначених у виконавчому документі. Відповідальність за достовірність та повноту даних, зазначених у виконавчому документі несе стягувач (третя особа). Крім того, жодних даних, які б ставили під сумнів місцезнаходження божника (позивача) як керівника юридичної особи за адресою, зазначеною у виконавчому документі, матеріали виконавчого провадження не містять.

Суд вважає безпідставними аргументи позивача про те, що за адресою: м.Львів, вул.Угорська, 14 розміщено більше 10 житлових та нежитлових будівель, офісні центри, що унеможливлювало отримання нею поштових відправлень, оскільки, по-перше, позивач не надав жодного доказу в обґрунтування існування таких обставин, а по-друге, такі обставини не мають жодного відношення до здійснення відповідачем своїх обов`язків та виникли не з його вини. Крім того, з таких підстав, позивач не може уникати притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи позивача про те, що неправильне, на її думку, зазначення місця проживання у постановах, прийнятих у межах виконавчого провадження №70024573, є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Щодо дати набрання законної сили постановою серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022, то така зазначена у тексті самої постанови (19.07.2022).

Стаття 291 КУпАП передбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 вказаного Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Норми Закону України Про виконавче провадження не встановлюють обов`язку стягувача подавати разом із заявою про примусове виконання докази набрання законної сили виконавчим документом. Відтак, єдиним джерелом інформації щодо дати набрання законної сили, якою оперує державний виконавець при відкритті виконавчого провадження є та, що зазначена у виконавчому документі.

Суд зазначає, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець не наділений повноваженнями щодо перевірки відомостей, зазначених у виконавчому документі, зокрема в частині набрання таким законної сили, а тому, керується тими відомостями, які зазначені у виконавчому документі.

У такому разі, позивач вправі оскаржити виконавчий документ, виданий відповідним органом Національної поліції України, в частині дати набрання ним законної сили.

З таких підстав суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 12 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій вказаної статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суд відхиляє доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 303 КУпАП, яка визначає давність постанов про накладення адміністративних стягнень (3 місяці з дня винесення). Суд зазначає, що вирішуючи питання щодо визначення строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання спеціальними є норми Закону України Про виконавче провадження, які й підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Зважаючи на те, що датою набрання законної сили постановою серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022 зазначено 19.07.2022, то звертаючись із заявою про примусове виконання від 30.09.2022 №102558/41/27-2022 стягувач (третя особа) вказаний трьохмісячний строк не пропустив.

Резюмуючи викладене, суд висновує, що доводи позовної заяви фактично зводяться до незгоди позивача з виконавчим документом - постановою серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022. Водночас, вирішуючи питання щодо відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може надавати оцінку правомірності виконавчого документу, а лише перевіряє додержання формальних вимог щодо його подання, зокрема щодо форми та змісту документу (стаття 4 Закону України Про виконавче провадження), строку пред`явлення до виконання (стаття 12 Закону України Про виконавче провадження) тощо.

З огляду на викладене, суд висновує, що приймаючи до провадження та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови серії 2АВ №00382277 від 26.06.2022, державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бурій В.Я. діяв правомірно.

Інших аргументів, які б свідчили про протиправність постанов державного виконавця у виконавчому провадженні №70024537, позивач не навів.

Таким чином, суд висновує про правомірність постанов державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження №70024537 від 17.10.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №70024537 від 17.10.2022, про стягнення виконавчого збору №70024537 від 17.10.2022.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову повністю судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 30 січня 2023 року.

Суддя А.Г. Гулик