Справа № 420/17373/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.08.2022 року № 67, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі відповідач 2) про:

- визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року та призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та скасувати рішення №67 від 31.08.2022 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року та призначити пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.08.2022 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком. Заяву позивача від 24.08.2022 року, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Відповідач рішенням від 31.08.2022 року № 67 відмовив позивачу у призначенні пенсії. Так як до страхового стажу не зараховані: період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік оскільки документами не підтверджено ПІБ ОСОБА_2 (на російській мові); період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року оскільки в записі про звільнення №3 трудової книжки нечитабельна печатка; періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року - оскільки відсутній підпис посадової особи в запису про припинення виплати допомоги № 5 трудової книжки; періоди безробіття з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року оскільки в записі №8 трудової книжки наявне виправлення дати поновлення виплати. Позивач вважає рішення протиправним та таким, що належить до скасування, що стало підставою звернення до суду з вказаним позовом

Ухвалою від 05.12.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/17373/22, звільнив позивача від сплати судового збору та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На підставі заяви та наданих документів прийнято рішення №67 про відмову у призначені пенсії позивачу, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років. Згідно наданих документів страховий стаж позивача, що дає право на пенсію становить 21 рік 4 місяці 7 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви не взято до уваги наступні періоди період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року. З наведено вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю страхового стажу 29 років.

Суд зазначає, що копію ухвали від 05.12.2022 року була надіслана та доставлена Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в його електронний кабінет у підсистемі Електронний суд.

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду відповідач не надав.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд кваліфікує неподання відповідачем як суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву як визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 дівоче прізвище ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 по досягненню пенсійного віку (60 років) у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, звернулася 24.08.2022 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності».

Розглянувши заяву та надані позивачем документи, на вимогу до п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 67 від 31.08.2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її заяви (а.с.22).

Рішення № 67 від 31.08.2022 року обґрунтоване наступним. Вік заявника на дату звернення 60 років 1 місяць 7 днів. Страховий стаж становить 24 рік 04 місяці 7 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік оскільки документами не підтверджено ПІБ ОСОБА_2 (на російській мові); період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року оскільки в записі про звільнення №3 трудової книжки нечитабельна печатка; періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року - оскільки відсутній підпис посадової особи в запису про припинення виплати допомоги № 5 трудової книжки; періоди безробіття з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року оскільки в записі №8 трудової книжки наявне виправлення дати поновлення виплати.

Не погодившись з відмовою Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області в призначенні пенсії, позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1058- ІV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд зазначає, що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (надалі-Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Підставою для не зарахування до страхового стажу стали періоди роботи позивача: період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік оскільки документами не підтверджено ПІБ ОСОБА_2 (на російській мові); період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року оскільки в записі про звільнення №3 трудової книжки нечитабельна печатка; періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року - оскільки відсутній підпис посадової особи в запису про припинення виплати допомоги № 5 трудової книжки; періоди безробіття з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року оскільки в записі №8 трудової книжки наявне виправлення дати поновлення виплати, що є порушенням вимог Інструкції №58.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

В контексті вищевикладеного, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тому, суд вважає, що відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано.

У даному випадку слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 10 грудня 2020 року у справі №195/851/17 (2-а/195/161/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, п. 4.2 Порядку приймання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок №22-1) передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Таким чином, відповідач при наявності сумнівів щодо належності трудової книжки позивачу та щодо підтвердження страхового стажу позивача, не навів доводів дотримання положень п. 4.2 Порядку №22-1, а також можливої відмови позивача надати додатково певні документи.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача для розрахунку пенсії, оскільки підтверджені належними та достатніми доказами.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №67 від 31.08.2022 року протиправним та таким, що належить до скасування.

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд керується тим, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки до компетенції суду не належить призначення, переведення, розрахунок та виплата пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року та повторно розглянути заяву позивача від 24.08.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд ухвалою від 15.12.2022 року задовольнив клопотання позивача та звільнив від сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.08.2022 року № 67, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року та призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та скасувати рішення №67 від 31.08.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.06.1984 рік, період роботи з 01.09.1979 року по 06.11.1992 року, періоди безробіття з 03.01.2002 року по 11.09.2002 року та з 26.10.2002 року по 28.12.2002 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.08.2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до вимог ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-VІ, з урахуванням висновків суду викладених у судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.01.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва