Справа № 320/7012/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Київ справа № 320/7012/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.07.2022 № 234 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, згідно з поданою ОСОБА_1 20.07.2022 заяви про перерахунок пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.07.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в ПМК-28 Березанського СДСК, з 06.02.1986 до 01.02.1994, що становить 07 років 11 місяців 25 днів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу призначено пенсію за віком. Однак, під час призначення пенсії позивачу не враховано до страхового стажу період роботи в ПМК-28 Березанського СДСК з 06.02.1986 до 01.02.1994, що становить 07 років 11 місяців 25 днів, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Підставою для відмови у перерахунку пенсії за віком на подану позивачем заяву від 20.07.2022 стало відсутність правових підстав, позаяк печатка, якою завірено запис про звільнення позивача за період з 06.02.1986 до 01.02.1994 не читається. Поза увагою відповідача залишилися такі факти: 1) трудова книжка позивача наявна; 2) у трудовій книжці наявні відповідні записи, які підтверджують період роботи позивача з 06.02.1986 до 01.02.1994; 3) у трудовій книжці не містяться неправильні чи неточні записи про період трудової роботи позивача за спірний період; 4) про печатку, якою завірено запис у трудовій книжці і яка не читається, в умовах, встановлених законом, для підтвердження страхового (трудового) стажу для призначення пенсії за віком не зазначається. Відтак посилання відповідача на відсутність правових підстав є неправомірними.

Ухвалою від 13.09.2022 суд відкрив провадження у справі, визначив, що розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.09.2022 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшло клопотання про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву.

28.09.2022 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком. Звернувшись до органу пенсійного фонду 20.07.2022 із заявою про перерахунок пенсії за віком із урахуванням до страхового стажу період роботи в ПМК-28 Березанського СДСК з 06.02.1986 до 01.02.1994, яка за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області. За результатами розгляду якої відповідач зазначив про відсутність права на перерахунок пенсії, позаяк печатка, якою завірений запис про звільнення (за період з 06.02.1986 до 01.02.1994) не читається.

13.10.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказав, що неможливість отримання від ПМК-28 Березанського СДСК довідку або якийсь інший документ про додаткове підтвердження трудового стажу роботи позивача (07 років 11 місяців 25 днів) для перерахунку пенсії за віком позивача, відсутність таких не може позбавити позивача повністю реалізувати право на пенсійне забезпечення. Відповідачем не дотримано вимог пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у такій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637. Відтак відповідачем безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії позивача за віком.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без руху, позаяк позивачем не визначено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. Надано позивачу строк для подання уточненої позовної заяви з урахуванням вказаних судом зауважень.

21.11.2022 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області визначено як співвідповідача та сформульовано щодо останнього позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.12.2022 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, вирішено розгляд справи продовжити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, запропоновано співвідповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області надати до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.02.2023 у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про продовження строку для подання для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до частин п`ятої і шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд зазначає, що у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали від 12 грудня 2022 року відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши докази та аргументи сторін, оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області від 26.05.1998).

Згідно з копією пенсійного посвідчення від 06.07.2022 серії НОМЕР_2 позивачу призначено пенсію за віком (том 1, а.с. 11).

Відповідно до записів № 13 - № 17 копії трудової книжки серії НОМЕР_3 від 17.11.1979 позивач 06.02.1986 прийнятий робочим 1 розряду до ПМК-28 Березанського СДСК (запис № 13); 08.09.1986 позивачу присвоєно 2 розряд тесляра (запис № 14); 29.07.1988 у зв`язку із введенням новим умов оплати труда, встановлених Постановою від 17.09.1986 № 1115 позивачу встановлено 4 розряд тесляра (запис № 15); 10.02.1988 організацію перейменовано у ПМК-28 Березанського ППДО Украгростроя (запис № 16); 01.02.1994 позивача звільнено за згодою сторін (запис № 17) (том 1, а.с. 18-19).

Згідно з розрахунком стажу для призначення пенсії (форма РС-право) позивачу призначено пенсію за віком з 04.06.2022, страховий стаж позивача складає 33 роки 10 місяців (том 1, а.с. 22). При цьому, у графі "періоди" відсутні відомості про період роботи позивача з 06.02.1986 до 01.02.1994, відтак органом пенсійного фонду не враховано спірний період до страхового стажу позивача, що становить понад 7 років.

Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про перерахунок пенсії від 20.07.2022 щодо врахування стажу роботи в ПМК-28 Березанського СДСК з 06.02.1986 до 01.02.1994, отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.07.2022 № 234 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав. У спірному рішенні зазначено, що аналіз наданої гр. ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) заяви від 20.07.2022 про перерахунок пенсії, з урахуванням стажу роботи в ПМК -28 Березанського СДСК з 06.02.1986 по 01.02.1994, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 17.11.1979 свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки печатка, якою завірений запис про звільнення не читається.

Не погоджуючись із протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV,Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон України № 1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII(далі Закон України № 1788-XII).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За приписами статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 р. № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 р. № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637(далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд вважає, що не дотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для посадової особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка до таких порушень не мала будь-якого відношення.

Певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть слугувати беззаперечною підставою для відмови у зарахуванні вказаних період роботи до страхового стажу.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вказує, що згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 17.11.1979 свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки печатка, якою завірений запис про звільнення не читається.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 17.11.1979 позивач 06.02.1986 прийнятий робочим 1 розряду до ПМК-28 Березанського СДСК (запис № 13); 08.09.1986 позивачу присвоєно 2 розряд тесляра (запис № 14); 29.07.1988 у зв`язку із введенням новим умов оплати труда, встановлених Постановою від 17.09.1986 № 1115 позивачу встановлено 4 розряд тесляра (запис № 15); 10.02.1988 організацію перейменовано у ПМК-28 Березанського ППДО Украгростроя (запис № 16); 01.02.1994 позивача звільнено за згодою сторін (запис № 17) (том 1, а.с. 18-19).

Достовірність вищенаведених записів сумніву не викликає.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що посилання відповідача на те, що печатка, якою завірений запис про звільнення не читається, не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його трудового стажу спірних періодів роботи, оскільки трудові книжки позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Суд наголошує, що досліджені судом записи у трудовій книжці позивача свідчать про послідовність хронології подій періодів роботи позивача.

У свою чергу суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, при цьому судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності, будь-то наявність будь-яких виправлень, закреслювань, тощо у трудовій книжці позивача, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці може бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів чи не не читання печатки під записом про звільнення

Також Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваних періодів роботи позивача до страхового стажу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що періоди його роботи з 06 лютого 1986 року по 1 лютого 1994 року в ПМК-28 Береанського СДСК підлягають зарахуванню до страхового стажу та мають бути враховані органом Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії за віком.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було поверхнево розглянуто надані документи, не зараховано певні періоди до страхового стажу позивача, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.07.2022 № 234 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, згідно з поданою ОСОБА_1 20.07.2022 заявою про перерахунок пенсії за віком і вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати.

За статтею 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України") (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 № 647/2019 "Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг" для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 681 "Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення" визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

В даному випадку спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

При цьому суд наголошує на тому, що оскільки спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття протиправного рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає, що саме на вказаний територіальний орган Пенсійного фонду України, в даному випадку, має бути покладений обов`язок щодо виправлення допущеного ним порушення та перерахування пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.07.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), періодів роботи в ПМК-28 Березанського СДСК, з 06.02.1986 по 01.02.1994.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 06.07.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), період роботи в ПМК-28 Березанського СДСК, з 06.02.1986 по 01.02.1994

Аналогічна правова позиція висловлена Шостим апеляційний адміністративним судом в постанові від 7 листопада 2022 року по справі № 320/16995/21 та Третім апеляційний адміністративним судом в постанові від 18 серпня 2022 року № 160/19741/21.

Щодо вимоги позивача про зарахування до його страхового стажу, а саме: 07 років 11 місяців 25 днів, суд зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Суд зазначає, що відповідач під час прийняття спірного рішення формально не врахував та не надав належної оцінки трудовій книжці позивача, також відповідач не проводив розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням спірного періоду.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, отже в цій частині позов не підлягає задоволенню.

В свою чергу, в позові до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід відмовити.

Системно проаналізувавши норми законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ураховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 992, 40 грн (квитанція від 10.08.2022), а позовні вимоги задоволено частково, тому сума судового збору 744, 30 грннеобхідно відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, буд. № 66, ) від 21.07.2022 № 234 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, згідно з поданою ОСОБА_1 20.07.2022 заяви про перерахунок пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, буд. № 66, ) перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) з 06.07.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи в ПМК-28 Березанського СДСК, з 06.02.1986 по 01.02.1994.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, буд. № 66, ) судовий збір у сумі 744, 30 грн (сімсот сорок чотири гривні тридцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.