Справа № 640/12097/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБЕРІС ЛТД» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІБЕРІС ЛТД» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: 3387642/37729138 від 18.11.2021; 3387640/37729138 від 18.11.2021; 3387641/37729138 від 18.11.2021; 3387638/37729138 від 18.11.2021; 3387639/37729138 від 18.11.2021; 3387637/37729138 від 18.11.2021; 3387636/37729138 від 18.11.2021 року; 8. 3388675/37729138 від 18.11.2021; 3388676/37729138 від 18.11.2021; 3388678/37729138 від 18.11.2021; 3388677/37729138 від 18.11.2021; 3388679/37729138 від 18.11.2021; 388681/37729138 від 18.11.2021; 3388680/37729138 від 18.11.2021; 3388682/37729138 від 18.11.2021; 7109718/37729138 від 26.07.2022; 3388683/37729138 від 18.11.2021; 3388684/37729138 від 18.11.2021; 7109719/37729138 від 26.07.2022; 3388685/37729138 від 18.11.2021; 7109720/37729138 від 26.07.2022; 7109721/37729138 від 26.07.2022; 7109722/37729138 від 26.07.2022; 7118354/37729138 від 27.07.2022; 7109723/37729138 від 26.07.2022; 26. 7118355/37729138 від 27.07.2022; 7118356/37729138 від 27.07.2022; 7118357/37729138 від 27.07.2022; 7118358/37729138 від 27.07.2022; 7120526/37729138 від 27.07.2022; 7120528/37729138 від 27.07.2022; 7120527/37729138 від 27.07.2022; 7120529/37729138 від 27.07.2022; 7120530/37729138 від 27.07.2022; 7120531/37729138 від 27.07.2022; 7124571/37729138 від 28.07.2022; 7118359/37729138 від 27.07.2022; 7124572/37729138 від 28.07.2022; 7124574/37729138 від 28.07.2022; 7124573/37729138 від 28.07.2022; 7124575/37729138 від 28.07.2022; 7124576/37729138 від 28.07.2022; 7124577/37729138 від 28.07.2022; 7124680/37729138 від 28.07.2022; 7118360/37729138 від 27.07.2022; 7124578/37729138 від 28.07.2022; 7124579/37729138 від 28.07.2022; 7124580/37729138 від 28.07.2022; 7124681/37729138 від 28.07.2022; 3387643/37729138 від 18.11.2021; 3388674/37729138 від 18.11.2021; 7109725/37729138 від 26.07.2022; 7109726/37729138 від 26.07.2022; 7118361/37729138 від 27.07.2022; 7118362/37729138 від 27.07.2022; 7118363/37729138 від 27.07.2022; 7109724/37729138 від 26.07.2022; 7118364/37729138 від 27.07.2022; 7120532/37729138 від 27.07.2022; 7120533/37729138 від 27.07.2022; 7120534/37729138 від 27.07.2022; 7120535/37729138 від 27.07.2022; 7120536/37729138 від 27.07.2022; 7118365/37729138 від 27.07.2022; 7124581/37729138 від 28.07.2022; 7124686/37729138 від 28.07.2022; 7124582/37729138 від 28.07.2022; 7124583/37729138 від 28.07.2022; 7124584/37729138 від 28.07.2022; 7124585/37729138 від 28.07.2022; 7124586/37729138 від 28.07.2022; 7124587/37729138 від 28.07.2022; 7120537/37729138 від 27.07.2022; 7124687/37729138 від 28.07.2022; 7124588/37729138 від 28.07.2022; 7124589/37729138 від 28.07.2022; 7124688/37729138 від 28.07.2022; 7124689/37729138 від 28.07.2022; 7120538/37729138 від 27.07.2022; 7124690/37729138 від 28.07.2022; 7124590/37729138 від 28.07.2022; 7124691/37729138 від 28.07.2022; 7124692/37729138 від 28.07.2022; 7124693/37729138 від 28.07.2022; 7124591/37729138 від 28.07.2022; 7124694/37729138 від 28.07.2022; 7124695/37729138 від 28.07.2022; 7124696/37729138 від 28.07.2022; 7118366/37729138 від 27.07.2022; 7124592/37729138 від 28.07.2022; 7120539/37729138 від 27.07.2022; 7124602/37729138 від 28.07.2022; 7124699/37729138 від 28.07.2022; 7124704/37729138 від 28.07.2022; 7124593/37729138 від 28.07.2022; 7124597/37729138 від 28.07.2022; 7124703/37729138 від 28.07.2022; 7124717/37729138 від 28.07.2022; 7124605/37729138 від 28.07.2022; 7124711/37729138 від 28.07.2022; 7124601/37729138 від 28.07.2022; 7124709/37729138 від 28.07.2022; 7124710/37729138 від 28.07.2022; 7124712/37729138 від 28.07.2022; 7124682/37729138 від 28.07.2022; 7124698/37729138 від 28.07.2022; 7124715/37729138 від 28.07.2022; 7109731/37729138 від 26.07.2022; 7109729/37729138 від 26.07.2022; 7124603/37729138 від 28.07.2022; 7124701/37729138 від 28.07.2022; 7124713/37729138 від 28.07.2022; 7124706/37729138 від 28.07.2022; 7124716/37729138 від 28.07.2022; 7124708/37729138 від 28.07.2022; 7124718/37729138 від 28.07.2022; 7124684/37729138 від 28.07.2022; 7124683/37729138 від 28.07.2022; 7120546/37729138 від 27.07.2022; 7124705/37729138 від 28.07.2022; 7124707/37729138 від 28.07.2022; 7120547/37729138 від 27.07.2022; 7124719/37729138 від 28.07.2022; 7124697/37729138 від 28.07.2022; 7109730/37729138 від 26.07.2022; 7124685/37729138 від 28.07.2022; 7124714/37729138 від 28.07.2022; 7124702/37729138 від 28.07.2022; 7120540/37729138 від 27.07.2022; 7109727/37729138 від 26.07.2022; 7120544/37729138 від 27.07.2022; 7124594/37729138 від 28.07.2022; 7124596/37729138 від 28.07.2022; 7120545/37729138 від 27.07.2022; 7124598/37729138 від 28.07.2022; 7118367/37729138 від 27.07.2022; 7109728/37729138 від 26.07.2022; 7124604/37729138 від 28.07.2022; 7124595/37729138 від 28.07.2022; 7120542/37729138 від 27.07.2022; 7120543/37729138 від 27.07.2022; 7120541/37729138 від 27.07.2022; 7124599/37729138 від 28.07.2022; 7109732/37729138 від 26.07.2022; 7124600/37729138 від 28.07.2022; 7092673/37729138 від 21.07.2022; 7092672/37729138 від 21.07.2022; 7092671/37729138 від 21.07.2022; 7092670/37729138 від 21.07.2022; 7092669/37729138 від 21.07.2022; 7092668/37729138 від 21.07.2022; 7109733/37729138 від 26.07.2022; 7109734/37729138 від 26.07.2022 та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати датою фактичного подання податкові накладні: №100 від 20.10.2021, №102 від 20.10.2021, №104 від 20.10.2021, №105 від 20.10.2021, №106 від 20.10.2021, №108 від 20.10.2021, №109 від 20.10.2021, №110 від 20.10.2021, №111 від 20.10.2021, №112 від 20.10.2021, №115 від 21.10.2021, №116 від 21.10.2021, №117 від 21.10.2021, №118 від 21.10.2021, №121 від 21.10.2021, №122 від 21.10.2021, №124 від 22.10.2021, №125 від 22.10.2021, №126 від 22.10.2021, №127 від 22.10.2021, №128 від 22.10.2021, №129 від 23.10.2021, №130 від 25.10.2021, №131 від 25.10.2021, №132 від 25.10.2021, №135 від 26.10.2021, №133 від 26.10.2021, №134 від 26.10.2021, №136 від 26.10.2021, №137 від 26.10.2021, №139 від 26.10.2021, №140 від 26.10.2021, №138 від 26.10.2021, №141 від 27.10.2021, №142 від 27.10.2021, №146 від 27.10.2021, №143 від 27.10.2021, №145 від 27.10.2021, №147 від 28.10.2021, №148 від 28.10.2021, №149 від 28.10.2021, №156 від 28.10.2021, №154 від 28.10.2021, №155 від 28.10.2021, №150 від 28.10.2021, №151 від 28.10.2021, №152 від 28.10.2021, №158 від 29.10.2021, №159 від 30.10.2021, №160 від 30.10.2021, №161 від 31.10.2021, №1 від 01.11.2021, №2 від 01.11.2021, №3 від 01.11.2021, №4 від 01.11.2021, №5 від 01.11.2021, №6 від 01.11.2021, №7 від 01.11.2021, №8 від 02.11.2021, №9 від 02.11.2021, №10 від 02.11.2021, №11 від 02.11.2021, №12 від 02.11.2021, №13 від 02.11.2021, №14 від 03.11.2021, №15 від 03.11.2021, №16 від 03.11.2021, №17 від 03.11.2021, №18 від 03.11.2021, №19 від 03.11.2021, №20 від 04.11.2021, №21 від 04.11.2021, №22 від 04.11.2021, №23 від 04.11.2021, №24 від 04.11.2021, №25 від 04.11.2021, №26 від 05.11.2021, №27 від 05.11.2021, №29 від 05.11.2021, №31 від 08.11.2021, №32 від 08.11.2021, №33 від 08.11.2021, №34 від 08.11.2021, №35 від 08.11.2021, №36 від 08.11.2021, №38 від 08.11.2021, №39 від 09.11.2021, №40 від 09.11.2021, №41 від 09.11.2021, №42 від 10.11.2021, №43 від 10.11.2021, №44 від 10.11.2021, №47 від 10.11.2021, №48 від 10.11.2021, №49 від 10.11.2021, №45 від 10.11.2021, №46 від 10.11.2021, №50 від 11.11.2021, №51 від 11.11.2021, №52 від 11.11.2021, №53 від 11.11.2021, №54 від 11.11.2021, №57 від 12.11.2021, №58 від 12.11.2021, №59 від 12.11.2021, №61 від 12.11.2021, №64 від 12.11.2021, №62 від 12.11.2021, №63 від 12.11.2021, №65 від 13.11.2021, №66 від 15.11.2021, №67 від 15.11.2021, №68 від 15.11.2021, №69 від 15.11.2021, №70 від 15.11.2021, №71 від 15.11.2021, №72 від 15.11.2021, №73 від 15.11.2021, №74 від 15.11.2021, №75 від 15.11.2021, №76 від 16.11.2021, №77 від 16.11.2021, №78 від 16.11.2021, №79 від 17.11.2021, №80 від 17.11.2021, №81 від 17.11.2021, №82 від 17.11.2021, №84 від 17.11.2021, №83 від 17.11.2021, №85 від 18.11.2021, №86 від 18.11.2021, №87 від 19.11.2021, №88 від 19.11.2021, №89 від 19.11.2021, №91 від 30.11.2021, №2 від 03.12.2021, №1 від 03.12.2021, №4 від 21.12.2021, №5 від 22.12.2021, №6 від 23.12.2021, №7 від 27.12.2021, №8 від 28.12.2021, №9 від 29.12.2021, №10 від 30.12.2021, №11 від 30.12.2021, №1 від 05.01.2022, №2 від 10.01.2022, №3 від 11.01.2022, №4 від 12.01.2022, №5 від 12.01.2022, №6 від 14.01.2022, №7 від 14.01.2022, №8 від 18.01.2022.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що рішення про зупинення реєстрації податкових накладних не містять у собі переліку документів, які платнику податків необхідно подати для реєстрації. Крім іншого, зауважив, що надані позивачем документи дають можливість контролюючому органу здійснити реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що рішення Комісії є обґрунтованим, оскільки платником податків не надано усіх необхідних документів, які засвідчують факт здійснення фінансово-господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено. Також, наголошує, що суд зобов`язавши зареєструвати податкові накладні датами їх фактичного подання втрутилось у дискреційні повноваження відповідача.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «ІБЕРІС ЛТД» складено та подано для реєстрації в ЄРПН ряд податкових накладних, проте, вказані накладні було заблоковано податковим органом.

Відповідно до квитанцій контролюючого органу, за результатом обробки податкових накладних позивача, відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрацію зупинено, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

ТОВ «ІБЕРІС ЛТД» до податкового органу подано повідомлення та копії документів, які підтверджують законність та фактичність виконання зобов`язань в межах кожної конкретної господарської з контрагентом позивача.

Між тим, Комісією ГУ ДПС у місті Києві прийнято оскаржувані рішення, якими відмовлено позивачу в реєстрації в ЄРПН податкових накладних.

Оскаржувані рішення вмотивовано неподанням позивачем копій документів, зокрема: первинних документів щодо постачання/придбання товарів /послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, положеннями п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п. 201.16 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв/принципів, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Так, відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341) (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.п. 2001.3 і 2001.9 ст. 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Відповідно до п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165) платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно п. 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації, та в якій зазначається, зокрема, критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку (п. 11 Порядку №1165).

У свою чергу, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до п. 201.16 с. 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України Порядком №520 від 12.12.2019 (далі - Порядок №520).

Так, відповідно до п. 3 Порядку №520 комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до п. 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому ст. 42 Кодексу.

Згідно п. 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, закріплено у п. 5 Порядку №520, і може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у п. 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

За правилами п. п. 9, 10 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п. 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

При цьому, згідно п. 11 Порядку №520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п. 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог чинного законодавства позивачем засобами електронного документообігу відповідачу були направлені повідомлення разом з поясненнями щодо фактичного здійснення господарських операцій.

Однак, всупереч наданих документів, відповідачем прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації ПН/РК, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Крім того, рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містить вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків, а рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: «ненадання платником податків первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити); розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків», без зазначення конкретного переліку таких документів.

Колегія суддів зазначає, що жодних відомостей щодо причин та підстав для ухвалення рішень про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючим органом не наведено ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Разом з тим, в оскаржуваних рішеннях про відмову у реєстрації податкових накладних не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних. Тобто, відповідачем не зазначено мотивів та підстав прийняття оскаржуваних рішень.

У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №822/1817/18.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому під час розгляду справи суд не робить висновків щодо реальності операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної. При цьому здійснення моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення такого моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

В свою чергу, факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Аналогічна позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 560/391/19.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належного мотивування податковим органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджуються з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Верховний Суд у постанові від 06.04.2021 у справі № 805/696/18-а зазначив, що дискреційне повноваження надає суб`єкту владних повноважень певний ступінь свободи при прийнятті рішення, тобто, у межах, які визначені законом, цей суб`єкт має можливість самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення. Разом з тим повноваження суб`єкта владних повноважень не є дискреційними, якщо законом встановлено тільки один варіант рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У постанові від 06.03.2019 у справі № 1640/2594/18 Верховний Суд зауважив, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. п. 2, 3, 4, 10 ч. 2, ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові від 03.11.2021 у справі № 360/2460/20 Верховний Суд в аналогічній справі підкреслив, що зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну датою її фактичного надходження є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача у межах спірних правовідносин, є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні датами їх фактичного подання.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова