Справа № 320/11044/22
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 року № 320/11044/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову тимчасового виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , викладену в листі за №1/2790 від 12.09.2022, у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком №5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 довідку про обставини отримання 27 лютого 2022 року травми (контузії) під час проходження служби та виконанні обов`язків військової служби.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримав бойову травму та звернувся з заявою до відповідача про видау йому довідки про обставини травми. Одна, відповідач, йому протиправно відмовив.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що у акі службового розслдвання містяться розбіжності з обставинами, які викладені у позовній заяві, відтак, підстави для видачі довідки про обставини травми у відповідача відсутні.

III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 02.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
3 05.07.2015 позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді начальника відділення забезпечення, а з 05.08.2021 на посаді начальника відділення обліку мобілізаційної роботи - заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

25 лютого 2022 року ОСОБА_1 повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з ротою охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 зайнявся евакуацією документів відділу, (особові справи, облікові картки, тощо) що залишилась в приміщеннях військкомату.

27 лютого 2022 року близько 15.00 по вул. Центральна в районі Бородянського відділу поліції ротою охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 вівся бій з колоною окупаційних військ російської федерації, яка проходила через смт Бородянку. На момент бою ОСОБА_1 перебував на вогневих позиціях і разом з особовим складом прийняв бій. Після нанесення вогневого ураження колісній техніці противника з його боку почалися обстріли з важкої броньованої техніки позицій, з яких рота охорони 2 відділу вела обстріл.

Внаслідок близького розриву снаряду ОСОБА_1 тимчасово втратив свідомість та отямився лише тоді, коли солдат ОСОБА_3 відтягував його в укриття.

Враховуючи тривалий час активної фази вторгнення ворога та проведення диверсійно-розвідувальних операцій групами роти охорони на перших етапах окупації Бородянської ОТГ, а також відсутність кваліфікованого медичного персоналу в зоні ведення бойових дій, за медичною допомогою через постійні головні болі ОСОБА_1 зміг звернутись лише 14.03.2022 в КМП «Радомишильська лікарня», де йому було встановлено діагноз: вибухова контузія.

30.04.2022 позивач звернувся до свого безпосереднього керівника - начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з рапортом у якому просив клопотати перед вищим керівництвом про призначення службового розслідування за фактом отримання ним контузії.

Актом службового розслідування встановлено, що 27 лютого 2022 року близько 15 години в смт Бородянка по вул. Центральна в районі Бородянського відділу поліції на вогневих позиціях роти охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковник ОСОБА_1 отримав травму з діагнозом: мінно-вибухова травма, струс головного мозку та комісією було запропоновано надати підполковнику ОСОБА_1 довідку про обставини травми.

Однак довідку про обставини травми позивачу не було видано, було відмовлено у видачі довідки про обставини травми.

Вважаючи протиправним таке рішення, позивач звернувся до суду з позовом.

V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (надалі - Закон №2232-ХІІ).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (надалі Закон №2011-ХІІ.)

Відповідно до ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу аб з зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4)під час виконання державних обов?язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов?язки не були пов?язані з військовою службою;

5) під час виконання обов?язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно з ст. 1-2 Закону України від 20.12.1991 №2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв??язку з особливим характером військової служби, яка пов?язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсаці.

Загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов?язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій честині та її підрозділах визначає Статут Внутрішньої безпеки Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України».

VI. Оцінка суду
Судом встановлено, що на підставі рапорту підполковника ОСОБА_1 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2022 №61 «Про призначення службового розслідування за фактом отримання контузії підполковником ОСОБА_1 27.02.2022», комісією у складі: голови комісії старшого відділення обліково-мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_7 майора ОСОБА_4 , членів комісії - офіцера обліково- мобілізаційного віділення другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_5 , старшого інструктора відділення рекрутингу та комплектування другого відділу Бучанського РТЦК та СПІ солдата ОСОБА_6 , визначено провести службове розслідування, з метою уточнення причин та умов, внаслідок яких було отримано травму (контузію) підполковником ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування Актом службового розслідування від 20.05.2022 рекомендовано завершити службове розслідування та видати довідку про обставини отримання травми підполковнику ОСОБА_7 .

Для прийняття об?єктивного та законного рішення щодо видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), ІНФОРМАЦІЯ_8 13.06.2022 за вих. №1160 до вищого командування надіслано копії матеріалів службового розслідування в тому числі підполковника ОСОБА_1 .

За результатами розгляду отримано відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_9 за №1/6/2038 від 27.06.2022, що службове розслідування проведено поверхнево, в актах службового розслідування не зазначено повної інформації необхідної для прийняття рішень, тож відповідачем було ініційовано додаткову перевірку перед вищим командуванням. Помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 було проведено службову перевірку.

Відповідно до матеріалів службового розслідувания проведеного по факту отрмання контузії ОСОБА_1 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника другого відлілу ІНФОРМАЦІЯ_6 стало відомо, що останній, після евакуації 2 відділу повернувся до смт. Бородянка разом із особовим складом роти охорони 2 відділу з метою свакуації залишків документації 2 відділу, на що отримав усний наказ від начальника 2 відділу (на той час підполковник ОСОБА_8 ).

Проте в цих же матеріалах вказано, що підполковник ОСОБА_1 27.02.2022 отримав дозвіл на повернення до смт. Бородянка від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 для виконання завдань за призначенням. Враховуючи функціональні обов?язки підполковника ОСОБА_1 , не зрозуміло які завдання за призначенням повинен був виконувати останній на території ведення бойових дій. Крім того, бойових розпоряджень чи бойових наказів про залучення особового складу роти охорони 2 відділу до ведення бойових дій це залучався.

З пояснень командира роти охорони 2 відділу підполковника ОСОБА_9 стало відомо, що з підполковником ОСОБА_1 зустрічався періодично, спільних операцій не проводив. Також стало відомо про те, що підполковник ОСОБА_1 був разом із групою озброєних осіб, які не були в складі роти охорони 2 відділу.

Як зазначалося в матеріалах службового розслідування контузію підполковник ОСОБА_1 отримав 27.02.2022, фактична фіксація отримання контузі відбулася 14.03.2022 в КМП «Радомишильська - лікарня», госпіталізація у відділення неврології КНП БСР «Бородянська ЦРЛ» відбулося 13.05.2022 (без направлення). Не опрацьованими залишилися обставини, як військовослужбовець потрапив в іншу область та на підставі яких медичних досліджень було поставлено діагноз.

Крім того, в матеріалах службового розслідування не зазначається відповідно до яких медичних досліджень встановлено не перебування підполковника ОСОБА_1 в стані алкогольного чи іншого сп`яніння.

Згідно пункту 12 Порядку №608 до участі у проведенні розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідувания. Відтак, голова комісії майор ОСОБА_4 проводив розслідування відносно свого безпосереднього начальника підполковника ОСОБА_1 , що фактично порушує об?єктивність та законність службового розслідувания, а також правомірність висновків службового розслідування.

Не є належним і допустимим доказом пояснення військовослужбовця, відносно якого проводилося службове розслідування.

Щодо отримання поранень (каліцтв, конгузій) особовим складом роти охорони, а саме: старшим солдатом ОСОБА_10 , старшим солдатом ОСОБА_11 , солдатом ОСОБА_12 слід зазначити таке.

У висновках службових розслідувань вказано, що травма (поранення, контузі) отриманні в результаті бойових дій, під час виконання службових обов?язків.

Проте слід прийняти до уваги, як було зазначено вище, що бойових розпоряджень, бойових наказів щодо ведення бойових дій особовим складом роти охорони 2 відділу не видавалося. Усний наказ про повернення особового складу роти охорони 2 відділу до населеного пункту Бородянка, після евакуації 2 відділу до міста Фастів, був відданий начальником 2 відділу (на той час) підполковником ОСОБА_13 , відповідно до усного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 майора ОСОБА_14 (на той час).

Відповідно до вищезазначеного, підполковником ОСОБА_9 було прийнято рішення про зайняття позицій особовим складом роти охорони 2 відділу на вулицях АДРЕСА_1 .

З пояснень командира роти охорони стало відомо, що в період з 26.02.2022 по 11.03.2022 особовим складом роти охорони 2 відділу велися відбувалися вогневі зіткнення стрілковою зброєю, корегувався вогонь артилерії Збройних Сил України, вчинялись диверсії ворогу, виводили вивільне населення, евакуювали поранених.

Залишилось під сумнівом правова складова виконання бойових завдань особовим складом 2 відділу на території смт Бородянка та території Бородянської ОТГ.

Також незрозумілим є склад групи, яка здійснювала розвідувальну діяльність в АДРЕСА_2 , а саме підполковник ОСОБА_1 , старший солдат ОСОБА_11 та старший солдат ОСОБА_10 , оскільки з пояснень підполковника ОСОБА_9 підполковник ОСОБА_1 постійно не був з особовим складом роти охорони 2 відділу та не підпорядковувався командиру роти.

Так відповідно до акту службового розслідування по факту отримання кульового поранення старшим солдатом ОСОБА_10 07.03.2022, медичним документом фіксації 04.04.2022 Пилиповецькою АЗПСМ, фактично через місяць після поранення. Крім того, в поясненнях старший солдат ОСОБА_10 повідомляє, що доповів про поранення через мобільні засоби зв`язку. Також стало відомо про виїзд старшого солдата ОСОБА_10 до міста Львова. Командир роти охорони відділу не знає причин та обставин, за яких останній там перебував.

У позовній заяві позивач стверджує, що відмова у видачі йому довідки про обставини травми є протиправною, проте вичерпних доказів та підстав для видачі йому довідки про обставини травми (додаток 5) ІНФОРМАЦІЯ_8 не зазначає. Також не містять таких доказів матеріали справи.

Позивач зазначає, що ним отримано травму 27.02.2022, однак він зміг повідомити своєму безпосередньому командиру підполовнику ОСОБА_13 лише 02.04.2022.

У відповідності до п.3 Розділу ІІ Інструкції №36 (в редакції наказу Міноборони від 11.12.2017р. № 656) нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до п.18 Розділу ІІ Інструкції №36, за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом №402.

Судом встановлено, що позивач звертався з відповідною заявою (30.04.2022) до відповідача, в якій просив призначити розслідування, що і було зроблено відповідачем.

Проте, суд доходить висновку, що правові підстави для видачі довідки про обставини травми у відповідача відсутні, оскільки службове розслідування (призначене наказом від 12.05.2022) було проведено з порушенням встановленого порядку визначеного наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" .

Крім того, обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування (призначене наказом від 20.07.2022) не відповідають тим, що викладеним у позовній заяві, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок отримання травм, каліцтв, поранень та контузій неможливо.

Згідно з частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; завданням адміністративного судочинства с справедливе, неупереджене та своечасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?ектів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України: 2) з використанням повноваження з метою, з якою не повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

Отже, позовні вимоги є необгрунтованими.

VII. Висновок суду
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного суду відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата підписання та виготовлення повного тексту рішення - 31.01.2023