Справа № 380/14031/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/14031/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- Визнати протиправним та скасувати рішення від 08.08.2022 року № 95 Головного управління ПФУ у Львівській області про відмову в переведенні з пенсії по віку призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 29.06.2022 року.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що з 09.03.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 04.08.2022 року звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Однак у відповідь отримала рішення про відмову від 08.08.2022 року №95, мотивоване недостатністю спеціального стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, а, відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби по 04.07.2001 року. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що у позивача відсутнє право на пенсію згідно з нормами Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», оскільки немає необхідного стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII. Зазначив, що з 04.07.2001 року (з дня набрання чинності Закону України від 07.06.2001 року №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування») дія Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Між тим, вказали, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади посадам, визначеним ст.25 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу». Враховуючи, що в період роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймала посади, за якими після 04.07.2001 року присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця, відтак, на їх думку, відсутні підстави для переведення позивача з пенсії по віку на пенсію державного службовця. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 11.10.2022 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 22.03.2017 року.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 :

З 18.12.2001 року призначена на посаду спеціаліста 2-ї категорії юридично - організаційного відділу департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради.

З 14.08.2002 року призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу обліку та звітності управління економіки Львівської міської ради.

З 10.05.2004 року переведена на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу моніторингу за зверненнями фізичних та юридичних осіб організаційно - інформаційного управління Львівської міської ради.

З 04.01.2007 року переведена на посаду завідувача сектору контролю за виконанням звернень юридичних осіб відділу контролю за виконанням документів організаційного управління Львівської міської ради.

З 08.10.2014 року переведена на посаду начальника відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради;

З 02.01.2017 року переведена на посаду провідного спеціаліста відділу організаційної роботи організаційного управління Львівської міської ради.

З 22.07.2022 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу моніторингу документів організаційного управління Львівської міської ради.

Станом на 04.08.2022 року стаж роботи в органах місцевого самоврядування складає 20 років.

Станом на 01.05.2016 року стаж роботи на посадах державного службовця та посадової особи органу місцевого самоврядування становить 14 років та 3 місяці.

Загальний трудовий стаж станом на 01.02.2022 року становить 39 років 10 місяців 7днів.

04.08.2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення/ перерахунку пенсії як державному службовцю, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №95 від 08.08.2022 року відмовлено позивачу у задоволенні її заяви, мотивувавши тим, що у зв`язку з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України від . І 12.2015 року №889 «Про державну службу» (далі - Закон №889) втратив чинність Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» (далі - Закон №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення», а саме:

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889 станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України;

- особи, які на день набрання чинності Законом №889, мали не менш як 21 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

Згідно матеріалів пенсійної справи, станом на 01.05.2016 року позивач не перебувала на державній службі.Працює.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду щодо відмови у переводі з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон № №889-VIII).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до п.10 вищевказаного Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

А, відтак, суд вважає, що період роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом у постанові від 26.06.2018 року у справі №735/939/17 та від 19.03.2019 року у справі №357/1457/17.

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивач досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ мала понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та мала необхідний страховий стаж, суд приходить висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Тому, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.08.2022 року №95 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 слід визнати протиправним та скасувати.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 року у справі №511/777/17; від 11.07.2019 року у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 року у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 року у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 року у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Правовідносини щодо переходу позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як призначення нового виду пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Позаяк позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» звернулася до пенсійного органу 04.08.2022 року, а тому таке право на призначення пенсії виникло в неї з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 04.08.2022 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04.08.2022 року №95 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» з 29.06.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) 1984,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 30.01.2023 року.

Суддя Гавдик З.В.