Справа № 163/890/22
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2023-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/890/22
Провадження № 2-а/163/3/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 0517/20500/22 від 15 червня 2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладення стягнення у вигляді 41 975,13 гривень штрафу.

Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що оскаржуваною постановою її притягнуто до відповідальності за те, що вона як керівник ПП «ГРУО» та декларант під час митного оформлення товару за митною декларацією від 14.02.2021 № UА205050/2021/010339 вчинила дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 13991,71 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для застосування ставки акцизного податку та податку на додану вартість. Постанову відповідача вважає протиправною, оскільки застосована до неї санкція за ст.485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 41975,13 гривень обмежила її гарантоване ст.61 Конституції України право на індивідуалізацію юридичної відповідальності з урахуванням конкретних обставин вчинення правопорушення, її майнового стану та інших обставин, які могли б пом`якшити її відповідальність і вплинути на міру стягнення. У зв`язку із цим вважає, що митний орган обмежив її конституційне право, не давши добитися призначення штрафу в розмірі, співмірному обставинам правопорушення. Накладений розмір штрафу для неї є колосальним та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в сумі 2393 гривень (станом на 22.06.2022) вочевидь є несправедливим, адже з 01.01.2022 взагалі не отримує заробітну плату, оскільки перебуває в неоплачуваній відпустці, а очолюване нею підприємство ніякої діяльності не здійснює, проте митниця цих обставин не врахувала. В обґрунтування такої своєї позиції щодо протиправності оскаржуваної постанови також послалась на зміст рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 року № 4-р(ІІ)/2022, яким абзац другий статті 485 МК України визнано таким, що не відповідає Конституції України.

На позовну заяву представник відповідача подав відзив. У ньому вказав, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України, посадовою особою митниці в повній мірі з`ясовано факт вчинення правопорушення і доведено винуватість позивача у його вчиненні. Решта змісту відзиву є аналогічним змісту оскаржуваної постанови. Просив відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Щербюк О.Ю. про причини неявки в судове засідання не сповістили, хоча про час і місце судового розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Разом із цим, напередодні 17 січня 2023 року від позивача ОСОБА_1 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення, які дублюються зі змістом позовної заяви, та, окрім цього, у них вказано, що станом на дату розгляду справи судом абзац другий статті 485 МК України в редакції на час винесення оскаржуваної постанови втратив чинність внаслідок визнання його неконституційним за рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 року № 4-р(ІІ)/2022. Як наслідок, накладення на неї санкції в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів становить надмірне втручання в гарантоване Основним законом України право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та її фундаментальними правами щодо захисту права власності, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки свого представника до суду не сповістив, будь-яких клопотань щодо процедури розгляду справи не подав.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

За змістом ч.ч.4, 5 ст.250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення у даній справі є 23 січня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

15 червня 2022 року в.о. начальника Волинської митниці Татарчук М.І. виніс оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил № 0517/20500/22, якою позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, а саме за те, що вона як керівник ПП «ГРУО», котра виступала в якості декларанта під час митного оформлення товару за митною декларацією від 14.02.2021 № UА205050/2021/010339 вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 13991,71 гривень, тобто заявила в даній митній декларації неправдиві відомості, необхідні для застосування ставки акцизного податку та податку на додану вартість.

Відповідно до змісту цієї постанови суть вчиненого ОСОБА_1 порушення митних правил полягає у наступному.

14 лютого 2021 року було проведено митне оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UА205050/2021/010339 «автомобіль легковий, що був у використанні, марки «Ford», модель «Transit Custom», кузов № НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи водія 9; призначення для перевезення пасажирів; тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2198 см3; потужність 92 kW, власна маса -1982 кг, номер двигуна н/в; колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2015; тип кузова універсал, колір сірий; країна виробництва Німеччина (DE).

Такі відомості про товар вказані у графі 31 МД.

Декларування товару здійснювала ОСОБА_1 .

Загальна фактурна вартість згідно інвойсом від 12.02.2021 № 17/8399 185961,05 гривень (5500,00 євро).

При митному оформлені товару сплачені митні платежі в сумі 66684,96 гривень, з яких:

- мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (далі мито) 8368,25 гривень;

- акциз на транспортні засоби (крім мотоциклів та велосипедів) (далі акцизний податок) 16209,04 гривень;

- податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (далі ПДВ) 42107,67 гривень.

Ураховуючи характеристики транспортного засобу, які підтверджені свідоцтвом про його реєстрацію DR/BAR2160996 від 21.05.2019, висновком експортного дослідження від 13.02.2021 № 333 та витягом з інтернет-ресурсу «mobile.de» від 13.02.2021 № 197937507, задекларований транспортний засіб мав повних 6 календарних та об`єм двигуна 2198 см3.

Разом із цим, у графі 47 МД (нарахування платежів» та електронному інвойсі декларантом ОСОБА_1 розраховано акцизний податок із застосуванням робочого об`єму двигуна 1598 см3 за ставкою 300 євро/1000см3 та відповідає віковому коефіцієнту 4 роки, що суперечить відомостям стосовно року виготовлення та об`єму двигуна транспортного засобу, які задекларовані у графі 31 МД та підтверджуються даними товаросупровідних документів.

Заявлення таких недостовірних відомостей щодо вікового коефіцієнту та об`єму двигуна призвело до заниження суми обов`язкових митних платежів в розмірі 13991,71 гривень, у тому числі: акцизного податку на суму 11659,76 гривень, податку на додану вартість в сумі 2331,93 гривень.

Наведені факти об`єктивно доводяться актом від 22.12.2021 № 0046/7.3-19/09/ НОМЕР_2 «Про результати документальної невиїзної перевірки ПП «ГРУО» з питань дотримання вимог митного законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при оформленні товарів за митними деклараціями від 10.03.2021 типу ІМ40ДЕ № UА205050/2021/015413, від 14.02.2021 № UА205050/2021/010339, від 02.02.2021 № UА205050/2021/008265.

За вчинення вищевказаного порушення митних правил оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 41975,13 гривень.

ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом, оскільки вважає винесену відповідачем стосовно неї постанову протиправною.

Відповідно до змісту обґрунтування позову самого факту вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та наявності його складу позивач не оспорює, постанову відповідача вважає протиправною виключно в частині накладеного стягнення, яке відповідно до санкції указаної норми не має альтернативи, не відповідає характеру вчиненого правопорушення, її майновому стану, через що допущено порушення передбаченого ст.61 Конституції України її конституційного права на індивідуалізацію юридичної відповідальності, та, окрім цього, санкцію даної норми, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови, визнано неконституційною.

Враховуючи обґрунтування позову, суд виходить із наступного.

Стаття 485 МК України встановлює відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

На дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови (15 червня 2022 року) санкція ст.485 МК України передбачала накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

15 червня 2022 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 4-р(ІІ)/2022 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодексу України (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності), яким ухвалив:

1.Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України.

2. Абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

3. Верховній Раді України привести нормативне регулювання, установлене абзацом другим статті 485 Митного кодексу України, що визнаний неконституційним, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

4. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Отже, згідно із цим рішенням Конституційного Суду України абзац другий статті 485 Митного кодексу України втрачає чинність через шість місяців із дня його ухвалення.

При прийнятті у ці й частині рішення, згідно його мотивувальної частини, Конституційний Суд України врахував те, що визнання неконституційним абзацу другого статті 485 Кодексу унеможливить притягнення до відповідальності осіб за дії та (або) бездіяльність, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні діяння, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

У зв`язку із цим Конституційний Суд України вважав за доцільне з метою недопущення порушення митних інтересів та митної безпеки України відтермінувати втрату чинності абзацом другим статті 485 Кодексу на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року № 15-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 150 Конституції України, а також частини другої статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України, на яке посилається позивач у своїх письмових поясненнях, суд до уваги не приймає через його неактуальність у цій справі, оскільки норми Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України» з часу прийняття Конституційним Судом України даного рішення зазнали істотних змін.

У пункті 4 цього рішення дійсно зазначено, що рішення Конституційного Суду України незалежно від того, визначено в них порядок і строки їх виконання чи ні, є обов`язковими до виконання на всій території України. Закони, інші правові акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення (частина друга статті 152 Конституції України).

Станом на дату ухвалення Конституційним Судом України рішення № 15-рп/2000 від 14.12.2000 року частина друга статті 150 Конституції України мала таку редакцію: «Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Проте частина друга статті 152 Конституції України зазнала змін відповідно до Закону України № 1401-VIII від 02.06.2016 «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016 року.

Частина друга статті 152 Конституції України у редакції Закону № 1401-VIII від 02.06.2016 визначає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Стаття 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР в редакції на дату ухвалення Конституційним Судом України рішення № 15-рп/2000 від 14.12.2000 року визначав, що у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов`язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

Цей Закон втратив чинність на підставі Закону № 2136-VIII від 13.07.2017 «Про Конституційний Суд України».

Стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» у новій редакції від 13.07.2017 визначає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, на момент прийняття посадовою особою відповідача оскаржуваного рішення Конституція України (ч.2 ст.152), так Закону України «Про Конституційний Суд України» (ст.91) містили аналогічні положення щодо визначення Конституційним Судом України строку втрати чинності актом (його окремими положеннями).

У рішенні Конституційного Суду України від 15.06.2022 року № 4-р(ІІ)/2022 чітко визначено, що абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, і така вказівка в повній мірі узгоджується з вищевказаними нормами Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України».

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови правомірно застосував чинну на той час санкцію ст.485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що склало 41975,13 гривень.

Разом із цим суд враховує, що у зв`язку із оскарженням у встановленому порядку, постанова відповідача № 0517/20500/22 від 15 червня 2022 року щодо позивача ОСОБА_1 на даний час законної сини не набрала, а санкція ст.485 МК України зазнала змін в сторону пом`якшення.

Зокрема, Законом України № 2760-IX від 16.11.2022 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо врегулювання питання притягнення до адміністративної відповідальності за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів», який набрав чинності 15 грудня 2022 року, статтю 485 МК України викладено у новій редакції, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 3 статті 3 МК України передбачає, що норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Ураховуючи такі законодавчі приписи, судом встановлено підстави для застосування до ОСОБА_1 стягнення за ст.485 МК України у редакції Закону № 2760-IX.

Згідно із ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд у межах своїх повноважень вважає необхідним зміни застосоване щодо ОСОБА_1 стягнення в сторону пом`якшення.

При визначенні міри відповідальності суд враховує фактичні обставини справи, дані про особу позивача, яка вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, її майновий стан, а саме, що вона з 01.01.2022 року з огляду на карантинні обмеження, зумовлені COVID-19, та воєнний стан в Україні знаходиться у відпустці за власний рахунок без збереження заробітної плати, очолюване нею підприємство «ГРУО» жодної діяльності не здійснює, та вважає можливим застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 6995,86 гривень.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та зроблені судом висновки стосовно суті спору та заявлених вимог, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.242-247КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, постановою в.о. начальника Волинської митниці Татарчука М.І. від 15 червня 2022 року із штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 41975 (сорок одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 13 копійок на штраф в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 6995 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 86 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Найменування відповідача Волинська митниця; місце знаходження - вулиця Призалізнична 13, село Римачі Ковельського району Волинської області; .

Головуючий: суддя О.С. Павлусь