Справа № 640/21992/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної авіаційної служби України, Голови Державної авіаційної служби України Більчука Олександра Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної авіаційної служби України, Голови Державної авіаційної служби України Більчука Олександра Васильовича в якому просив:

- скасувати наказ Голови ДАС України Більчука Олександра Васильовича від 07 серпня 2020 року №289 о/с в частині поновлення позивача на посаді директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України з 04 січня 2017 року;

- скасувати наказ Голови ДАС України Більчука Олександра Васильовича від 07 серпня 2020 року №290 о/с;

- зобов`язати ДАС України поновити позивача на рівнозначній посаді директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України в Управлінні системою авіаційної безпеки ДАС України;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгрунтування скарги апелянт зазначив, що предметом судового оскарження у цій справі є обставина поновлення позивача на не існуючій посаді та подальше звільнення з неї. Позивач вважає, що наказ від 07.08.2020 №289 о/с в частині поновлення на посаді, яка на час ухвалення рішення суду та на дату поновлення фактично не існували, не може вважатись ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Наказом ДАС України від 03 січня 2017 року №2 о/с позивача було звільнено з 03 січня 2017 року з посади директора департаменту авіаційної безпеки відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади», пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України; підстава: лист СБУ від 27 грудня 2016 року №24/166808-л.

Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17 касаційну скаргу позивача задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року по справі №826/1003/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Голови ДАС України Більчука О.В. від 03 січня 2017 року №2 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України, поновлено останнього на посаді директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України з 04 січня 2017 року, в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

07 серпня 2020 року ДАС України було видано наказ №289 о/с на виконання постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17, яким скасовано наказ ДАС України від 03 січня 2017 року №2 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України з 04 січня 2017 року.

Водночас, цього ж дня Наказом ДАС України від 07 серпня 2020 року №290 о/с «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » відповідно до пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» припинено 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 , директору департаменту авіаційної безпеки ДАС України, державну службу, у зв`язку з досягненням останнім 65-річного віку та звільнено із займаної посади.

Позивач вважаючи, що його протиправно поновлено на неіснуючій посаді та звільнено з такої посади, не допустивши до виконання службових обов`язків та не запропонувавши аналогічну посаду, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що оскільки станом на 29 листопада 2019 року позивачу виповнилося 65 років та у зв`язку з наявністю на цю дату судового спору щодо звільнення позивача з посади директору департаменту авіаційної безпеки ДАС України, після винесення Верховним Судом постанови від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17, у відповідача відповідно до Закону України «Про державну службу» виник обов`язок щодо видання оскаржуваних наказів про поновлення позивача на посаді відповідно до резолютивної частини постанови Верховного Суду та про звільнення позивача у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на державній службі, що і було вчинено відповідачем. При цьому суд першої інстанції зазначив, що питання поновлення позивача на посаді, яку він займав на дату звільнення його наказом ДАС України від 03 січня 2017 року №2 о/с з 03 січня 2017 року з посади директора департаменту авіаційної безпеки відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади», пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України чи на аналогічній посаді має розглядатися в рамках адміністративної справи №826/1003/17 відповідно до розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах».

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

За змістом статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Положеннями ст. 83 Закону № 889-VIII передбачено підстави для припинення державної служби, якою, згідно п. 7 вказаної статті є у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом.

В даній справі суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачу 29 листопада 1954 року народження станом на 29 листопада 2019 року виповнилося 65 років, а тому саме з цієї дати він не міг обіймати посаду директору департаменту авіаційної безпеки ДАС України, яка відносилася до категорії посад державного службовця.

Враховуючи те, що станом на 29 листопада 2019 року позивачу виповнилося 65 років та у зв`язку з наявністю на цю дату судового спору щодо звільнення позивача з посади директору департаменту авіаційної безпеки ДАС України, після винесення Верховним Судом постанови від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17, у відповідача відповідно до Закону України «Про державну службу» виник обов`язок щодо видання оскаржуваних наказів про поновлення позивача на посаді відповідно до резолютивної частини постанови Верховного Суду та про звільнення позивача у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на державній службі, що і було вчинено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі

Щодо доводів апелянта про те, що предметом судового оскарження у цій справі є обставина поновлення позивача на не існуючій посаді та подальше звільнення з неї. Зокрема на переконання позивача, наказ від 07.08.2020 №289 о/с в частині поновлення на посаді, яка на час ухвалення рішення суду та на дату поновлення фактично не існували, не може вважатись ефективним способом захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За змістом статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 серпня 2020 року ДАС України було видано наказ №289 о/с на виконання постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17, яким скасовано наказ ДАС України від 03 січня 2017 року №2 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту авіаційної безпеки ДАС України з 04 січня 2017 року.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення, дії та бездіяльність ДАС України, що мали місце під час виконання постанови Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №826/1003/17

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічних висновків Верховний Суд дотримувався у постановах від 17.04.2019 у справі №355/1648/15-а, від 13.04.2022 у справі №826/15178/18.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення (наказу), виданого на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Вказані правові висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19, від 11.02.2021 у справі №420/5234/19 та від 28.09.2021 у справі №440/2130/21.

З огляду на викладене суд першої інстанції вірно зазначив, що питання поновлення позивача на посаді, яку він займав на дату звільнення його наказом ДАС України від 03 січня 2017 року №2 о/с з 03 січня 2017 року з посади директора департаменту авіаційної безпеки відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади», пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України чи на аналогічній посаді має розглядатися в рамках адміністративної справи №826/1003/17 відповідно до розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах».

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких