Справа № 166/771/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 166/771/22 пров. № А/857/15315/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року, прийняте суддею Фазан О.З. о 15 годині 30 хвилині у смт. Ратне, у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом Львівської митниці (надалі - відповідач) про скасування постанови від 13 вересня 2022 в.о. заступника начальника Львівської митниці Приходько Ю.Б. у справі про порушення митних правил № 0765/20900/22.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно книжки (карнету) А.Т.А. № DЕ 001005/21-МЗ від 22.03.2021 зобов`язання щодо дотримання митного режиму тимчасового вивезення товарів та ввезення їх на митну території України у встановлений термін надавав ОСОБА_1 .

Судом установлено, що перевізник ОСОБА_1 . Львівську митницю про обставини непереборної сили не повідомляв та жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили та протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України не пред`явив.

Таким чином, позивачем не спростовано свою непричетність до порушення митних правил як перевізника, а також що не повідомив митницю про неможливість своєчасно вивезти товар, що перебуває під митним контролем.

Всі доводи, на які покликається представник позивача не спростовують вимоги МК України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що судом першої інстанції проігноровано доводи позивача про те, що в постанові про порушення митних правил на позивача накладено стягнення за те діяння якого позивач не вчиняв та не міг вчиняти. Так в оскаржуваній постанові від 13 вересня 2022 в.о. заступника начальника Львівської митниці Приходько Ю.Б. у справі про порушення митних правил №0765/20900/22 зазначено: «Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений строк тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на 20 діб».

Склад правопорушення передбаченого ч. 4 ст.481 МК України в діях ОСОБА_1 відсутній. Однак, судом не встановлювались обставини відсутності складу правопорушення в діях позивача, суб`єкту правопорушення, суб`єктивної сторони, об`єкту та об`єктивної сторони правопорушення.

ОСОБА_1 не надавав особистих зобов`язань щодо дотримання режиму тимчасового ввезення товарів на територію України. Попри висновок суду матеріали справи не містять жодних доказів того, що начебто ОСОБА_1 особисто зобов`язувався вивести товари з території України. Даний висновок суду базується виключно на тому, що зазначає відповідач, однак дана обставина відповідачем не доведена, а судом не встановлена.

Крім того, з наявної в матеріалах справи довіреності німецького підприємства АЕ Engineering GmbH від 23.03.2021 на ОСОБА_1 чітко вбачається, що довіреність надається для вчинення вивезення вказаних товарів і подачу всіх необхідних заяв від їх імені. Тобто якщо якісь дії позивачем перед митним органом вчинялись то вони вчинялись ним не від власного імені, а від імені німецького підприємства АЕ Engineering GmbH, тобто всі юридичні наслідки із вчинення дій по виконанню даної довіреності наступають лише для німецького підприємства АЕ Engineering GmbH як довірителя.

Редакція ст. 192 Митного кодексу України передбачає обов`язок саме перевізника повідомити митний орган про існування форс-мажорних обставин. Однак, ОСОБА_1 не був перевізником.

Відмовляючи в позові суд примудрився застосувати п.6 ст.114 Митного кодексу України та ст. 116 Митного кодексу України.

Такі дії суду вказують на повне нерозуміння того, що статтею 70 Митного кодексу визначено види митних режимів. Зокрема є митні режими імпорт (випуск для вільного обігу); реімпорт; експорт (остаточне вивезення); реекспорт; транзит; 6) тимчасове ввезення; 7) тимчасове вивезення та інші.

Режим тимчасового ввезення та режим тимчасового вивезення це два зовсім різні митні режими.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Львівська митниця у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідно до книжки (карнету) А.Т.А. № DЕ 001005/21-МЗ від 22.03.2021 ОСОБА_1 зобов`язався вивезти з митної території України товар в термін до 18.03.2022. Станом на 13.08.2022 ОСОБА_1 з митної території України товар не вивезений та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений.

Позивачем не вжито передбачених законодавством заходів щодо повідомлення митного органу про неможливість вивезення товару.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно з постановою в справі про порушення митних правил № 0765/20900/22 від 13.09.2022 в.о. заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч.4 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 34000 грн за перевищення встановленого строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на двадцять діб із використанням книжок (карнетів) А.Т.А. № DE 001005/21-MS від 22.03.2021 товари «ЗРАЗКИ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ БОКОВОЇ ЧАСТИНИ Б4 ДВИГУНА» ( в кількості 2 позиції, вагою 550 кг, загальною вартістю 1375 Євро), які були ввезені на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» 28.03.2021 та встановлений термін зворотного вивезення вказаних товарів - 18.03.2022.

Станом на 20.07.2022 відповідно інформації наявної в ЄАІС, та інформації отриманої від митних органів, зазначені вище товари згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 22.03.2021 № DE 001005/21-MS не вивезені з митної території України та не заявлені в інший митний режим. Згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 22.03.2021 № DE 001005/21-MS зобов`язання щодо дотримання митного режиму тимчасового ввезення товарів та вивезення їх з митної території України у встановлений митницею термін надавав громадянин України ОСОБА_1 .

Позивач визнав, що товар у встановлений термін митницею 18.03.2022 не вивезений ним, що підтверджено також протоколом про порушення митних правил № 0765/20900/22 від 13.08.2022.

Відповідальність за ч.4 ст. 481 МК України наступає за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового ввезення .

Відповідно до частини першої статті 192 Митного кодексу України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Пунктом 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі - Порядок № 657), факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з частиною першою статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

За змістом положень розділу VIII наведеного Порядку №657 аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що особа звільняється від відповідальності за ч.1 ст. 460 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 10 серпня 2022 у справі №466/5031/16-а, від 21 лютого 2020, у справі №166/409/16-а.

Відповідно до пункту 6 статті 114 Митного кодексу України для поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового вивезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового вивезення; у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реімпорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово вивозяться, у строки, встановлені митним органом; подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове вивезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством.

Згідно книжки (карнету) А.Т.А. № DЕ 001005/21-МЗ від 22.03.2021 зобов`язання щодо дотримання митного режиму тимчасового вивезення товарів та ввезення їх на митну території України у встановлений термін митницею термін надавав ОСОБА_1 .

Судом установлено, що перевізник ОСОБА_1 . Львівську митницю про обставини непереборної сили не повідомляв та жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили та протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України не пред`явив.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не спростовано свою непричетність до порушення митних правил як перевізника, а також що не повідомив митницю про неможливість своєчасно вивезти товар, що перебуває під митним контролем.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року у справі №166/771/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 30.01.2023 року.